Справа № 433/1867/19
Провадження № 22-ц/810/1060/19
ПОСТАНОВА

іменем України

10 лютого 2020 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Авалян Н.М. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Луганської В.М.., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області (суддя Суський О.І.)

від 21 жовтня 2019 року про встановлення факту сумісного проживання

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області

встановив:

10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила для оформлення права на спадщину встановити факт її сумісного проживання однією сім`єю з 2006 року з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року цивільну справу передано до Біловодського районного суду Луганської області для розгляду за підсудністю.

Заявниця просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу за підсудністю до Біловодського районного суду Луганської області суд першої інстанції виходив з того, що за місцем проживання заявниці справа відноситься до територіальної юрисдикції Біловодського районного суду Луганської області.

Апеляційний суд з цим висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає матеріалам справи, а також приписам норм матеріального та процесуального права.

Пунктом 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частина перша статті 316 Цивільного процесуального кодексу України імперативно визначає, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Стаття 29 Цивільного кодексу України визначає місце проживання фізичної особи як житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV надає визначення понять «місце проживання» та «документи, до яких вносяться відомості про місце проживання»:

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист;

Відмітка про реєстрацію постійного місця проживання громадянина проставляється на сторінках 11-16 паспорту громадянина України (абзац 5 пункту 6 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII).

В заяві, з якою ОСОБА_1 звернулась до Троїцького районного суду Луганської області, зазначено, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

До заяви додана завірена заявницею копія її паспорту, в якому зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою, вказаною в заяві як місце її проживання.

Також до заяви додано нотаріально посвідчену довіреність від 24 вересня 2019 року, видану ОСОБА_1 на представництво її інтересів, в якій також вказана зазначені в заяві адреса її проживання.

За таких обставин висновок про непідсудність справи Троїцькому районному суду Луганської області відповідає матеріалам справи, а також нормам процесуального та матеріального права.

Таким чином неприйнятним є довід апеляційної скарги про порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Також неприйнятним є довід заявниці про те, що вона фактично проживала за іншою адресою: АДРЕСА_1 , оскільки цей факт є предметом судового розгляду та підлягає доведенню заявницею в судовому засіданні.

Крім того, неприйнятним є довід апеляційної скарги про обмеження доступу до суду, оскільки передача справи до суду згідно з територіальною юрисдикцією (підсудністю) не є таким обмеженням у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391 Цивільного процесуального кодексу України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді: Н.М.Авалян

В.А.Коновалова

В.М.Луганська