Провадження № 2/522/5754/20
У Х В А Л А

про забезпечення позову

21 серпня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смокової А.В.,

розглянувши заяву представника позивача адвоката Цвігун В.В. про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 14.08.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відповідно якої просила виділити ОСОБА_1 в натурі частку із майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме з нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року відкрито провадження у справі.

Разом із позовною заявою було надано заяву про забезпечення позову, відповідно якого представник позивача просив заборонити відповідачу чинити будь-які перешкоди у доступі та користуванні ОСОБА_1 нежитловими приміщеннями міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким третім особам, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняти дії щодо нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі перебувати у даних приміщеннях чи будь-яким іншим чином користуватись даними приміщеннями до завершення розгляду справи.

18.08.2020 року представником позивача - адвокатом Цвігун В.В. було подано уточнену заяву про забезпечення позову, відповідно прохальної частини якої представник просив вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити відповідачу чинити будь-які перешкоди ОСОБА_1 , в тому числі її представникам, у доступі, вільному користуванні нежитловим приміщеннями міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким третім особам, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняти дії щодо нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі перебувати у даних приміщеннях чи будь-яким іншим чином користуватись даними приміщеннями до завершення розгляду справи судом.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 є власником частки у розмірі 1/2 нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником цього міні-отелю в розмірі частки 1/2 є відповідач ОСОБА_2 . Об`єкт нерухомого майна перебуває у фактичному володінні відповідача, який використовує нерухомість у своїй підприємницький діяльності шляхом надання її у користування третім особам, які позивачу невідомі. Між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, відповідач вчиняє протиправні дії відносно позивача, погрожує їй фізичною розправою та знищенням належного їй майна. Позивачем подано заяву до органів поліції щодо користування нежитловими приміщеннями, які належать позивачу, невідомими їй особами та можливого пошкодження чи знищення майна. Враховуючи те, що належним позивачу майном користуються треті особи та вона не може здійснювати будь-який контроль чи охорону належного їй майна, існує велика вірогідність, що за час розгляду даної справи належне позивачу майно може бути знищено, зруйновано чи пошкоджено, внаслідок неналежного користування приміщеннями чи порушення правил протипожежної безпеки, що може завдати шкоди майну позивача та зробити неможливим виконання рішення суду, інтереси позивача не зможуть бути захищенні у ефективний спосіб.

Також представник позивача зазначив, що вжиття зазначених заходів забезпечення позову не буде порушувати будь-яких прав відповідача як співвласника спірних приміщень, оскільки заборона користування приміщеннями має стосуватися лише третіх осіб, які не є співвласниками. З іншої сторони такі заходи забезпечення позову не можуть порушувати інтереси третіх осіб, оскільки з огляду на положення ст. 357 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а позивач як співвласник нежитлових приміщень не надавала своєї згоди на передачу у користування будь-яким третім особам спірного майна. За викладених обставин, подальше знаходження невідомих осіб, що належать позивачу, може призвести до завдання майнової шкоди позивачу, а також до неможливості подальшого виконання рішення суду, а саме неможливістю користуватися майном, так як невідомі особи можуть не звільнити приміщення.

З приводу зустрічного забезпечення представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 хоча і не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання на території України, проте, має у власності нерухоме майно, у розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача. Зокрема позивач є власником 1/2 нежитлових приміщень бізнес-центру, площею 2052 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень міні-отелю, площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . В матеріалах справи відсутні докази того, що майновий стан позивача чи його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, зокрема, вважає, що запропонованим забезпеченням позову відповідача взагалі не можуть бути спричинені збитки. Попри це, у випадку, якщо суд дійде висновку про необхідність зустрічного забезпечення позову, позивач пропонує застосувати зустрічне забезпечення у розмірі 50000,00 грн.

Подана представником позивача заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Судом встановлено, що предметом спору є виділ в натурі частки майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме з нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна нежитлові приміщення міні-отелю, за адресою АДРЕСА_1 належать в приватній спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що наразі об`єкт нерухомого майна перебуває у фактичному володінні відповідача, який використовує нерухомість у своїй підприємницький діяльності шляхом надання її у користування третім особам, які позивачу невідомі. Між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, відповідач вчиняє протиправні дії відносно позивача, погрожує їй фізичною розправою та знищенням належного їй майна.

Позивачем подано заяву до органів поліції щодо користування нежитловими приміщеннями, які належать позивачу, невідомими їй особами та можливого пошкодження чи знищення майна, що підтверджується відповідною заявою про вчинення злочину до Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області та зареєстровано за №Ц-1203 від 18.08.2020 року.

Враховуючи те, що належним позивачу майном користуються треті особи та вона не може здійснювати будь-який контроль чи охорону належного їй майна, існує велика вірогідність, що за час розгляду даної справи належне позивачу майно може бути знищено, зруйновано чи пошкоджено, внаслідок неналежного користування приміщеннями чи порушення правил протипожежної безпеки, що може завдати шкоди майну позивача та зробити неможливим виконання рішення суду, інтереси позивача не зможуть бути захищенні у ефективний спосіб.

Беручи до уваги предмет спору, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами. Позивачка зазначає, що не надавала згоди на використання спірного майна, яке перебуває у спільній частковій власності. При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача і не є обмеженням прав відповідача в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Вирішуючи питання щодо зустрічного забезпечення, суд виходить з наступного.

Статті 154 ЦПК України передбачає, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Частиною 5ст.154 ЦПК України, визначено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Вирішуючи питання щодо розміру зустрічного забезпечення, судом встановлено, що позивачка хоча не має зареєстрованого місця проживання на території України, однак має у власності об`єкти нерухомості, та запропоноване представником позивача зустрічне забезпечення у розмір 50000,00 гривень є достатнім з огляду на те, що предметом позову є нерухомість яка перебуває у спільній частковій власності з відповідачем.

Суд звертає увагу заявника, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 3, 11,149-151,153, 154, 247, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Цвігун В.В. про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у спільній частковій власності задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

заборонити відповідачу - ОСОБА_2 чинити будь-які перешкоди ОСОБА_1 , в тому числі її представникам, у доступі, вільному користуванні нежитловим приміщеннями міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити будь-яким третім особам, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняти дії щодо нежитлових приміщень міні-отелю, загальною площею 1213,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі перебувати у даних приміщеннях чи будь-яким іншим чином користуватись даними приміщеннями до ухвалення рішення у справі.

Застосувати зустрічне забезпечення позову.

Визначити позивачеві, а саме ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), розмір зустрічного забезпечення у сумі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) та зобов`язати позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0005435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Невиконання позивачем вимог ухвали у встановлений судом строк матиме наслідком скасування ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21.08.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов