ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5949/20 Справа № 199/8279/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року по справі за позовом Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренессанс - Клуб», треті особи: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп» про витребування майна -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року перший заступник прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (далі - прокурор, Дніпровська міськрада відповідно) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренессанс-Клуб», треті особи: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Лівобережжя», Товариство

з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп», про витребування майна.

Позовні вимоги мотивував тим, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття

з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об`єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 4, що розташоване за адресою:

АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року № XXIV «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради від

18 серпня 2003 року № 159-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя».

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради від 18 серпня 2003 року № 159-р рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року № 232-10/XXIV, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 07 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 4 за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міськради від 02 березня 2011 року № 16-9 об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема КЖЕП «Лівобережжя» передано на баланс Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності

з нерухомістю» (далі - КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності

з нерухомістю»). Вказане обґрунтовувалося реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2012 року відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя». Проте на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міськради від 02 березня 2011 року № 16/9 КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП «Лівобережжя» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О. М., яким

у порушення чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міськради

з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення

№ 4 за адресою: АДРЕСА_1 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів

з продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 350,6 кв. м, оформлених протоколом від 27 грудня 2012 року № 26, переможцем яких визначено ТОВ «Регіонінвестгрупп».

На підставі протоколу № 26 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 04 червня 2013 року між КЖЕП «Лівобережжя» та ТОВ «Регіонінвестгрупп» було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 350,6 кв. м, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І. В., зареєстрований в реєстрі за № 765, внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міськради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу їх з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі. Зокрема, вказаним рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О. В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу зазначеного нерухомого майна, оформлених протоколом від 27 грудня 2012 року № 26, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04 червня 2013 року № 765, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І. В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н. В. та ТОВ «Регіонінвестгрупп» з відчуження цього нежитлового приміщення.

Однак 51/100 частини вказаного нерухомого майна ТОВ «Регіонінвестгрупп» було відчужено на користь ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 02 липня 2013 року № 2644, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г., та 49/100 частини вказаного нерухомого майна ТОВ «Регіонінвестгрупп» на користь ТОВ «Ренессанс-Клуб» за договором купівлі-продажу від 25 липня 2013 року № 6247, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу від 04 червня 2013 року № 765, за яким ТОВ «Регіонінвестгрупп» набуло право власності на спірний об`єкт нерухомого майна визнано недійсним, вказане свідчить про вибуття майна поза волею власника. Оскільки спірне нерухоме майно було відчужене

ТОВ «Регіонінвестгрупп», Дніпропетровська міськрада як власник спірного майна, яке вибуло з власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред`явлення віндикаційного позову на підставі статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

У зв`язку з цим просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 51/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 163 740 грн, а також витребувати з незаконного володіння

ТОВ «Ренессанс-Клуб» на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 49/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 293 770 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року позов задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 51/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 163 740 грн, а також витребувано з незаконного володіння ТОВ «Ренессанс-Клуб» на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради 49/100 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 293 770 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що спірне нежитлове приміщення вибуло

з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міськради поза волею власника, тому наявні підстави для повернення цього майна шляхом його витребування від добросовісних набувачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних прокуратури відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ «Ренессанс-Клуб» про витребування майна. Провадження у справі

в цій частині закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 22 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; Постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року в частині позовних вимог Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави

в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна скасовано; справу № 199/8279/16-ц в частині позовних вимог Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/XXIV від 23 жовтня 2003 року «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18 серпня 2003 року «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Лівобережжя» (т.1 а.с.12).

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19 листопада 2003 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18 серпня 2003 року (т.1 а.с. 33-34).

Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19 листопада 2003 року комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства.

Наказом комітету комунальної власності міської ради від 17 лютого 2004 року №15-КВ було затверджено нову редакцію статуту КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого Виконкомом Дніпропетровської міської ради 25 лютого 2004 року, реєстраційна справа № 04052092Ю0040072.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18 серпня 2003 року та рішення Дніпропетровської обласної ради від 23 жовтня 2003 року №232-10/ХХІУ, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 07 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення №4, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -1).

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02 березня 2011 року, об`єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП «Лівобережжя» передано на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ( т.1 а.с.35-36).

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов`язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю».

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2012 року було відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя».

На час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02 березня 2011 року КЖЕП «Лівобережжя» в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП «Лівобережжя» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП «Лівобережжя» призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об`єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 4, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 350,6 кв. м., оформлених протоколом № 26 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіонінвестгрупп».

На підставі протоколу № 26 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , 04 червня 2013 між КЖЕП «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради та ТОВ «Регіонінвестгрупп» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 350,6 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 765, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с.49).

02 липня 2013 року між ТОВ «Регіонінвестгрупп» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого остання придбала 51/100 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., за реєстровим № 2644 (т.1 а.с.60-63).

25 липня 2016 року між ТОВ «Регіонінвестгрупп» та ТОВ «Ренессанс-Клуб» було укладено договір купівлі-продажу, за яким ТОВ «Регіонінвестгрупп» було відчужено на користь ТОВ «Ренессанс-Клуб» 49/100 частин нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за реєстровим № 6247 (т. 1 а.с.64-65)

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП «Лівобережжя», яка була залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2016 року та ухвалою Верховного Суду України від 15 вересня 2017 року, задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об`єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Вказаною ухвалою, окрім іншого, визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Лівобережжя» арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27 грудня 2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 350,6 кв.м., оформлених протоколом № 26 від 27 грудня 2012 року та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 765 від 04 червня 2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ «Регіонінвестгрупп» з відчуження нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 350,6 кв. м. (т.1 а.с. 75-85).

Звернувшись до суду із віндикаційним позовом, прокурор посилався на те, що правочин, на підставі якого ТОВ «Регіонінвестгрупп» стало власником спірного нерухомого майна визнано недійсним ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року, а тому просив суд витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради 51/100 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 вартістю 163 740 грн. та витребувати із незаконного володіння ТОВ «Ренессанс - Клуб» на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради 49/100 частини нежитлового приміщення №4, розташованого по АДРЕСА_1 вартістю 293 770 грн. (т. 1 а.с.2-11).

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що спірне нежитлове приміщення вибуло з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міськради поза волею власника, тому наявні підстави для повернення цього майна шляхом його витребування від добросовісних набувачів.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, яка на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2013 року № 2644, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л. Г. придбала 51/100 частину нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 163 740 грн, колегія суддів приходить до висновку, що витребування у ОСОБА_1 на користь власника нежитлове приміщення, покладе на неї надмірний індивідуальний тягар, спричинений втратою грошових коштів.

Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною. Тому задоволення віндикаційного позову і витребування спірної нерухомості у відповідача як добросовісного набувача на користь Дніпропетровської міської ради призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, за таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 199/7375/16-ц (провадження 61-35744св18).

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то наслідки спливу строку позовної давності до спірних відносин не застосовується.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2018 року - скасувати в частині витребування майна ОСОБА_1 .

В задоволенні позовних вимог Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна - відмовити.

Стягнути з Прокуратури Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 15205,20 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко