ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Фастові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання незаконними дій заступника начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) при накладені арешту на банківський рахунок,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, мотивуючи вимоги тим, що згідно виконавчого листа виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 17.12.2015 №381/4856/15-ц з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, у розмірі ј частини всіх видів його заробітку. Державним виконавцем Фастівського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Галічем С.В. 11.09.2017 року було відкрите виконавче провадження на підставі винесеної ним постанови ВП №54673665. 30.04.2020 року заступником начальника Фастівського міжрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Маліцькою М.А. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках на ім`я скаржника, в результаті чого було арештовано його рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в АТ КБ «ПриватБанк», який використовується ним для нарахування та отримання заробітної плати.

Таким чином скаржник позбавлений можливості отримувати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом його існування, а також виплачувати аліменти проти яких він не заперечую.

З метою забезпечення своїх прав, скаржник 02.07.2020 року звернувся до начальника міжрайонного відділу ДВС відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва Василенко М.Б. з проханням скасувати постанову заступника начальника відділу в частині накладення арешту на його зарплатний рахунок. 03.07.2020 року отримав відповідь-роз`яснення, яким йому фактично відмовлено у задоволені звернення та рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту з рахунку.

За таких обставин скаржник вимушений звернутись до суду з позовом на незаконні дії посадових осіб державної виконавчої служби щодо накладення арешту на його особистий зарплатний рахунок та на їх бездіяльність щодо зняття накладеного арешту.

В судове засідання скаржник не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, в прохальній частині скарги просив суд розглянути скаргу без його участі.

Представник суб`єкту оскарження Фастівського міськрайонного відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Маліцька М.А. проти задоволення скарги заперечувала, просила в задоволенні скарги відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника суб`єкту оскарження, перевіривши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Фастівському міськрайонному відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист, виданий 17.12.2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову (з 18 листопада 2015 року) і до досягнення дітьми повноліття.

З долученої до матеріалів копії постанови про арешт коштів боржника від 30.04.2020 року у виконавчому провадженні № 54673665 вбачається, що заступником начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Маліцькою М.А. накладено арешт в тому числі на відкритий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ).

Судом встановлено, що картковий рахунок №№ НОМЕР_3 ) відкритий на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» і є зарплатним.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, АТ «КБ «ПриватБанк», після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 , зобов`язані були повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання.

Однак, судом встановлено, що таких повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу державного виконавця не надходило.

Згідно з абзацу 2, частини 2, пункту 1 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що державному виконавцю направлено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки ОСОБА_1 із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, тому державний виконавець, в межах наданих йому повноважень, правомірно наклав арешт на кошти боржника, оскільки банк в якому арештовано кошти боржника - ОСОБА_1 , відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій заступника начальника Фастівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Маліцької М.А. задоволенню не підлягають.

При вирішенні вимоги щодо скасування постанови заступника начальника Фастівського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Маліцької М.А. в частині арешту коштів боржника, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 115, частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України, статтею 22, частиною 1, 6 статті 24, частиною 3 статті 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку.

Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Водночас, як вбачається з виписки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 має відкритий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) для виплати заробітної плати.

Отже, державним виконавцем, при винесенні оскаржуваної постанови, накладено арешт на рахунок, призначений для нарахування заробітної плати ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Крім того, частиною 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом статті 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого він просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата, суд вважає вимоги заявника в цій частині обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що накладений на рахунок в банку арешт унеможливлює отримання ОСОБА_1 заробітної плати, суд вважає за доцільне зобов`язати заступника начальника Фастівського міжрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Маліцьку М.А. зняти арешт з грошових коштів, які містяться на банківському рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 76, 80, 89, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Фастівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання незаконними дій заступника начальника Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) при накладені арешту на банківський рахунок задовольнити частково.

Зобов`язати заступника начальника Фастівського міжрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Маліцьку М.А. винести постанову та скасувати арешт рахунку № НОМЕР_1 (UА9320267) в АТ КБ «ПриватБанк», який використовується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 для нарахування та отримання заробітної плати.

У задоволені іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М.Ковалевська