ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Київ

справа № 753/3538/13

провадження № 22-ц/824/23/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 и на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року у складі судді Сирбул О.Ф., повний текст складений 23.07.2019 року

встановив:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, ОСОБА_2 , треті особи - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові, ТОВ "Українська експертна група ", про визнання недійсним акту передачі майна та повернення майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 січня 2012 року головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л.І. було відкрито виконавче провадження № 30919116 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 100 000 дол. США, що становить 794 350 грн. та судових витрат у сумі 1820 грн., а також було накладено арешт на все майно боржника та надано термін до 04 лютого 2012 року виконати добровільно рішення.

Крім того, вказаним державним виконавцем було відкрито ще два виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , а саме: ВП № 30928513 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у загальній сумі боргу 50 000 дол. США, що еквівалентно 398 785 грн. та ВП № 27171991 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованості та судових витрат в загальному розмірі 57 622,57 грн. Вказані провадження постановами державного виконавця Коваль Л.І. було об`єднано у зведене виконавче провадження № 31144336.

Вказані постанови позивачем було одержано лише 06 лютого 2013 року.

В подальшому, державним виконавцем було постановлено акт від 13 лютого 2012 року про відсутність у квартирі майна боржника ОСОБА_1 , який позивачу було видано також тільки 06 лютого 2013 року, в якому було зазначено, про те, що відсутнє майно у квартирі яке належить боржнику та підлягає опису. Вказаний акт був підписаний тільки ОСОБА_2 та державним виконавцем Коваль Л.I. Поняті та боржник - відсутні.

На думку позивача, такі дії відповідачів є незаконними та направлені на позбавлення її власного особистого майна та спричинення великої матеріальної шкоди, оскільки речі, які були у квартирі на день опису майна 13 лютого 2012 року, належать саме позивачу та були передані нею відповідачу ОСОБА_2 за актом передачі майна квартири АДРЕСА_1 від 30 листопада 2007 року, у час коли вказана квартира йому надавалась у оренду з 30 листопада 2007 року та в якій він мешкає і по теперішній час без правових підстав.

Також, в подальшому 29 лютого 2012 року була винесена постанова ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві «Про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні», на підставі якої ТОВ «Українська експертна група» було надано висновок з незалежної оцінки майна і станом на 14 березня 2012 року була встановлена ринкова вартість (початкова ціна майна на прилюдних торгах (аукціоні) нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 128,1 кв.м , у сумі 1 243 899 грн.

Позивач вважає, що вказана вартість квартири є набагато меншою чим дійсна її ринкова вартість станом на 14 березня 2012 року. Крім того, про те що була поведена оцінка належного позивачу майна державний виконавець позивача не попередила. Оцінка була проведена у відсутності позивача.

Головним державним виконавцем Коваль Л.І. 24 жовтня 2012 року складено Акт № 224/13 про передачу квартири стягувачу в рахунок погашення боргу, згідно якого належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 було реалізовано на прилюдних торгах, проведених ПП " Нива В.Ш." та передана в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 .

На думку позивача головним державним виконавцем Коваль Л.І. було незаконно прийнято вказаний Акт, тому що державним виконавцем було порушено строки надсилання постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 27171991, ВП № 30919116, постанов про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП№30928513, постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ВП №27171991, передбачені ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з чим вона була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду.

А тому, з урахуванням заяв уточнення позовних вимог позивач просила суд: визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця № 224/13 про передачу квартири стягувачу, в рахунок погашення боргу від 24 жовтня 2012 року, складений головним державним виконавцем Коваль Л.І. та затверджений начальником ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Ярушевською І.І. 24 жовтня 2012 року; визнати недійсною постанову головного державного виконавця Коваль Л.І. від 24 жовтня 2012 року, яка затверджена начальником ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Ярушевською І.І. 24 жовтня 2012 року; привести сторони у первісний стан та повернути квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ;визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 16 листопада 2012 року, видане ПН КМНО Паракудою І.В., на підставі акту державного виконавця № 224/13 передачі квартири стягувачу, в рахунок погашення боргу від 24 жовтня 2012 року; визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що постанови про відкриття виконавчого провадження їй ніколи не надавались та не направлялись. Зазначає, що судом першої інстанції взагалі залишено поза увагою її доводи щодо незаконності дій відповідачів, що спрямовані на протиправне позбавлення позивача майна.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачі своїми неправомірними діями позбавили її спірної квартири і майна, яке там знаходилось, чим нанесли збитків на суму в розмірі 4 000 000 грн.

Крім того, позивач вказує про те, що державний виконавець, під час здійснення виконавчих дій не пересвідчився про те, чи є у боржника інше майно, кошти, заробітна плата на яке можливо звернути стягнення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 з тих підстав, що дана справа вже розглядалась в судах і по ній вже ухвалювались рішення, які набрали законної сили, в тому числі постанова Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року.

В суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав, просив задовольнити скаргу.

Інші учасники належним чином повідомлені про час розгляду справи, проте до суду не з`явилися,причин неявки не повідомили, клопотань не подавали, тому їх неявка, відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження щодо примусового виконання: виконавчого листа від 13.12.2011 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 50 000,00 доларів США, що еквівалентно 398 785,00 грн; виконавчого листа від 02.06.2011 року про стягнення з неї на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" 57 622,57 грн у рахунок сплати заборгованості за кредитним договором та судових витрат; виконавчого листа від 13.12.2011 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 100 000,00 доларів США, що еквівалентно 794 350,00 грн, у рахунок сплати боргу.

Головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л.І. перевірено наявність у боржника майна, на яке можна звернути стягнення, і встановлено, що боржнику на праві власності згідно з договором купівлі-продажу від 02.07.1995 року належить квартира АДРЕСА_1 , будь-яке інше майно відсутнє.

Головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л.І. 13.02.2012 року проведено опис зазначеного майна й накладено на нього арешт. Після вилучення, квартиру передано на реалізацію. Однак майно реалізоване не було, оскільки прилюдні торги тричі не відбулись у звязку з відсутністю зареєстрованих покупців.

Головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л.І. запропоновано стягувачам залишити за собою нереалізоване майно.

ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно та вніс на депозитний рахунок ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві кошти в сумі 48 944,00 грн, що складає різницю між початковою вартістю нереалізованого майна й сумою коштів, які підлягають стягненню на його користь.

Головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л.І. 24.10.2012 року складено акт передачі квартири стягувачу в рахунок погашення боргу, згідно з яким квартиру АДРЕСА_1 передано ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу.

Головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л.І. винесено постанову від 24.10.2012 року про передання ОСОБА_2 нереалізованого з прилюдних торгів майна боржника.

Головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Коваль Л.І. 16.11.2012 року винесено дві постанови про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання: виконавчого листа від 13.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50 000,00 доларів США, що еквівалентно 398 785,00 грн. та виконавчого листа від 13.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 000,00 доларів США у рахунок сплати боргу та судових витрат. У подальшому 21.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 02.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" 57 622,57 грн. у рахунок сплати заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Крім того, судом встановлено, що в липні 2013 року ОСОБА_1 зверталась до Дарницького районного суду міста Києва з метою оскарження дій державного виконавця. Предметом скарги ОСОБА_1 були, зокрема вимоги: про визнання незаконними дій державного виконавця щодо складання акту №224/13 від 24.10.2012 року з приводу передачі спірної квартири в рахунок погашення боргу стягувачу - ОСОБА_2 ; про зобов`язання ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві скасувати акт № 224/13 від 24.10.2012 року; про зобов`язання ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві скасувати усі постанови, винесені державним виконавцем від 24.10.2012 року про передачу спірної квартири стягувачу ОСОБА_2 , та виправлення помилок у акті передачі квартири стягувачу.

За результатами розгляду, Дарницький районний суд міста Києва постановив ухвалу від 04.11.2013 року, відповідно до якої у задоволенні зазначених вимог скарги ОСОБА_1 було відмовлено через їх необґрунтованість та незаконність.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.02.2014 року залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2013 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.07.2014 року залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 05.02.2014 року. Постановою Верховного Суду України від 17.12.2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.07.2014 року відмовлено.

За таких обставин, посилання позивача на незаконність дій та бездіяльність державного виконавця не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовується вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Позовні вимоги щодо визнання недійсним та скасування свідоцтва від 16.11.2012 року, виданого ПН КМНО Паракудою І.В. на підставі акта державного виконавця, визнання недійсним та скасування свідоцтва від 20.12.2012 року, виданого ПН КМНО Паракудою І.В. на підставі акта державного виконавця, також вже були предметом розгляду з тих самих підстав у іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві, ПП «Нива -В.Ш.», філії 10 ППа «Нива - В.Ш.», ОСОБА_2 про проведення підготовки по проведенню прилюдних торгів з порушенням вимог закону та про визнання прилюдних торгів недійсними.

Рішенням Дарницького райооного суду м.Києва від 11.12.2015 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , про те, рішенням Апельційного суду м.Києва від 18.04.2016 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2015 року скасовано та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві, ПП «Нива -В.Ш.», філії 10 ППа «Нива - В.Ш.», ОСОБА_2 про проведення підготовки по проведенню прилюдних торгів з порушенням вимог закону та про визнання прилюдних торгів недійсними відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року залишено без змін ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 18.04.2016 року.

Таким чином, свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане приватним нотаріусом відповідно до норм ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-ХІV від 21.04.1999 року), тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Позовні вимоги про витребування спірної квартири у відповідача ОСОБА_2 та скасування державної реєстрації його права власності на спірну квартиру є похідними від вищевказаних вимог, тому правомірно залишені без задоволення судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги немає, тому відповідно до ст.375 апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 и залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :