Провадження № 2/750/207/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, третя особа - Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігів Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

в с т а н о в и в :

29.11.2019 АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа-Банк» (правунаступник АТ «Укрсоцбанк»), а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2012 по справі № 2-3914/09.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає.

Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».

Згідно Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року.

Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити передавальний акт (п. 2.1. протоколу).

15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.З., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно п. 1 передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 2) правонаступництва;

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з вищевикладеним АТ «Альфа-Банк» став правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

05.12.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянин України ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 958/2-137.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 958/2-137 між банком та ОСОБА_1 05.12.2006 укладено договір іпотеки, згідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості ОСОБА_1 , позивач розпочав процедуру стягнення на іпотечне майно.

22.03.2019 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак позивачу стало відомо, що реалізувати майно на даний час неможливо, оскільки постановою про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: 13120920, виданий 05.06.2009, видавник: Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, 734/33, накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборона на його відчуження.

Банк як власник має обмеження в реалізації своїх можливостей щодо розпорядження своїм майном, адже стало відомо, що в рамках цивільного провадження згідно ухвали Деснянський районний суд м. Чернігова від 17.02.2012р. по справі № 2-3914/09 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 в тому числі і на двокімнатну квартиру, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») не був стороною по даній цивільній справі № 2-3914/09. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.11.2009 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Внаслідок винесення вищезазначеної постанови про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна, виходячи із наступного.

Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, шо власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15. 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» належить стягнути судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа-Банк» (правунаступник АТ «Укрсоцбанк»), а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2012 по справі № 2-3914/09.

Стягнути з ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: вул. В.Васильківська, 100, м. Київ 03150, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714) судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута