22-ц/804/825/20
265/6334/18

Головуючий в 1 інстанції Мельник І.Г.
Доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Баркова В.М., Мироненко І.П,

секретар - Сікора М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Павелко Руслана Сергійовича на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню повністю після 25 травня 2019 року, виконавчий лист № 265/6334/18, виданий Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник вимоги мотивує тим, що рішенням суду від 18.04.2019 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 листопада 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення аліментів. Проте з 25 травня 2019 року діти проживають з заявником, він здійснює їх утримання в повному обсязі.

У зв`язку з викладеним, посилаючись на положення ч.1 ст.432 ЦПК України, заявник вважає, що зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю після 25 травня 2019 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Павелко Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким вимоги його задовольнити частково визнати виконавчий документ таким, що не підлягає частковому виконанню: в період з 25.05.2019 року по 19.08.2019 року.

Представник в апеляційній скарзі вказує, що суд порушив норми матеріального права, оскільки за вимогами статей 180, ч.3 ст.183 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей. При цьому право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживають діти. У зв`язку із тим, що судом встановлено факт, що стягувач ОСОБА_2 у період з 24.05.2019 року по 19.08.2019 року знаходилася за межами України, а діти, на утримання яких вона отримує аліменти від заявника, проживали з батьком, перебували на його утриманні, то за вказаний період у заявника відсутній обов`язок перед стягувачем по сплаті аліментів. Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України не є виключним, і передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, якщо обставини не відповідають тим, що прямо зазначені в нормі права. Отже, суд міг частково задовольнити заяву, однак помилково відмовив повністю.

Крім того, суд розглянув питання з порушенням процесуального строку.

Апеляційний суд розглянув справу без участі заявника і його представника, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи поштовими відправленнями та телефонограмами, зареєстрованими в журналі телефонограм апеляційного суду за №№ 275, 276, які про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення не надавали. Представник заявника адвокат Павелко Р. С. в апеляційній скарзі просив розглянути справу без його участі і у відсутність ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, заперечення стягувача ОСОБА_2 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів не припинений, на час розгляду справи виконавчий лист не виконаний, і інших підстав, передбачених ч.2 ст. 432 ЦПК України, заявник не підтвердив, тому відмовив у задоволенні заяви.

З висновком суду колегія суддів не може не погодитись в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 квітня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного рішення до державної виконавчої служби направлений виконавчий лист.

Як вбачається з відомостей Державної прикордонної служби, ОСОБА_2 виїжджала з України 24.05.2019 року, і 19.08.2019 року повернулася.

Стягувач ОСОБА_2 не заперечувала проти таких обставин, підтвердила, що в цей період діти проживали разом із батьком ОСОБА_1 . Після повернення діти проживають з нею постійно, відвідують шкоду за місцем проживання за матір`ю.

В свою чергу, такі факти не оспорював заявник - в апеляційній скарзі просив визнати виконавчий лист про стягнення аліментів таким, що не підлягає частковому виконанню: в період з 25.05.2019 року по 19.08.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, Сімейним Кодексом України окремо передбачені підстави звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, або припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. (статті 188, 190 СК України).

Отже, суд першої інстанції правильно врахував, що діти проживали з батьком з 24.05.2019 року до 19.08.2019 року, однак це було тимчасово, і на час розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, діти, на утримання яких він сплачує аліменти, проживають з матір`ю, що заявник не спростував. Обов`язок по сплаті аліментів, встановлений судовим рішенням, у боржника існує, не виконаний повністю, і відповідно немає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, суд правильно зазначив, що обставини, з якими заявник пов`язує наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є такими підставами у розумінні ст. 432 ЦПК України для задоволення його заяви.

Підстави для цього зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Матеріали справи не містять даних про добровільне та в повному обсязі виконання боржником чи іншою особою судового рішення про стягнення аліментів.

Таким чином, вбачається, що висновок суду першої інстанції цілком відповідає вищенаведеним роз`ясненням, наданим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Доводи апеляційної скарги щодо порушення прав ОСОБА_1 оскарженою ухвалою суду є аналогічними обставинам, викладеним у заяві про визнання документу таким, що не підлягає виконанню, і зводяться до незгоди із висновками суду. В свою чергу, рішення суду є правильним, обґрунтованим, відповідає закону. Як вбачається зі справи, немає ніяких інших законних підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 ..

З доводами заявника в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду постановлена всупереч нормам процесуального права, з посиланням на позиції Верховного Суду в справах №№ 2-4671/11 та 686/5252/17, також неможливо погодитися, оскільки у вказаних рішеннях вищої інстанції вирішено питання щодо інших обставин, які не пов`язані із обов`язком по сплаті аліментів, а носять характер взаємозаліку грошових сум.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються обставинами справи. Колегія суддів вважає, що ухвала прийнята з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі доводи про порушення судом строків розгляду такого питання, що пов`язано було із витребуванням необхідної інформації для перевірки обставин справи, не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити на підставі статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павелко Руслана Сергійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 11 лютого 2020 року.

Судді :

Є.Є. Мальцева

І.П. Мироненко

В.М. Барков