РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача Комісарчука О.П.,

відповідача та представника відповідача ОСОБА_1.,

представника відповідача ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Кредитної спілки "Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Кредитна спілка «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» (далі - позивач), діючи через свого представника - Комісарчука О.П. , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 47 294 грн. 35 коп. та судового збору в розмірі 1 921 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 лютого 2017 року між Кредитною спілкою «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» в особі голови правління Булгакової Н.Ю. та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 38 000 грн. строком на 3 місяці та зобов`язувалась повернути кредит, сплатити відсотки за його користування. 01 лютого 2017 року між Кредитною спілкою «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 5, відповідно до якого останній зобов`язався перед позивачем солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, в тому числі по кредиту, виплаті відсотків, додаткових відсотків та відшкодування збитків. Починаючи з 01 березня 2017 року відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 47 294 грн. 35 коп., з яких 20 150 грн. 86 коп. сума основного боргу, 27 143 грн. 49 коп. несплачені відсотки.

02 березня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позивачем не було надано до суду належного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Про зміну процентної ставки за кредитом, під час терміну дії договору позивач її не повідомляв. Про прийняте рішення щодо визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком її було повідомлено листом від 30 листопада 2018 року. Вважає, що строк кредитування закінчено, позивач втратив право нараховувати проценти та неустойку за кредитним договором, договір поруки є припиненим, тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

20 березня 2020 року представником позивача Комісарчуком О.П. подано до суду відповідь на відзив, в якому він вказав, що починаючи з 01 березня 2017 року, внаслідок прострочення відповідачем ОСОБА_1 планового платежу, на підставі п.3.9. Договору, позивачем було застосовано збільшену процентну ставку в розмірі 61 % річних на суму простроченого платежу, а тому односторонньої зміни процентної ставки, як стверджує відповідач, не відбулося. Окрім того, в межах строку кредитування проценти за користування кредитом, згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, нараховані на суму кредиту, у розмірі 39 %, а поза межами строку кредитування проценти за прострочення грошового зобов`язання, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, нараховані на залишок, що включає в себе суму неповернутого кредиту та несплачених процентів, в розмірі 61 %. Розмір та підстави застосування обох процентних ставок були передбачені договором та погоджені сторонами на момент його укладання, що виключає будь-які твердження про односторонню зміну умов чи непоінформованість відповідача.

Представник позивача Комісарчук О.П. в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , діючи у власних інтересах та як представник ОСОБА_2 , та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в розмірі 11 113 грн. 64 коп., в іншій частині - з підстав викладених у відзиві на позовну заяву просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача Комісарчука О.П. , відповідача та представника відповідача ОСОБА_1., представника відповідача ОСОБА_4., дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 01 лютого 2017 року між Кредитною спілкою «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» в особі голови правління Булгакової Н.Ю. та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 38 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором у розмірах та строки, передбачені графіком розрахунків.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредит надається строком на 3 фактичних місяці, а саме з 01 лютого 2017 року по 01 травня 2017 року. Строк дії договору складає 3 місяці, тобто з 01 лютого 2017 року по 01 травня 2017 року.

Відповідно до п. 2.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до 01 травня 2017 року.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) становить 39% річних від суми, вказаної в п. 1.1 цього договору за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п. 3.2 сукупна вартість кредиту складає 39 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 3 613,64 грн. та включає в себе: п. 3. 2. 1 проценти (відсотки) за користування кредитом 39% від суми кредиту (у процентному виразі) або 3 613,64 грн. (у грошовому виразі).

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору нарахування процентів відбувається за фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання позичальником суми кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом.

Відповідно до п. 3.9 кредитного договору, за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, або із запізненням більше як на десять банківських днів за рішенням кредитного комітету кредитодавця, цей кредит може визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 61% річних.

Відповідно до графіку розрахунків за кредитним договором № 5 від 01 лютого 2017 року сторони погодили сплату основної суми кредиту та сплати відсотків за кредитом - до 01 травня 2017 року включно.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 01 лютого 2017 року ОСОБА_1 отримала кредит згідно договору №5 від 01 лютого 2017 року в сумі 38 000 грн. 00 коп., що також визнається відповідачем ОСОБА_1 .

Відтак, у межах строку кредитування до 01 травня 2017 року відповідач ОСОБА_1 повинна була повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з 2 травня 2017 року, у відповідача є обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

З наданого суду розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 01 лютого 2017 року, вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 26 грудня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 47 153 грн. 26 коп., з яких 20 090 грн. 75 коп. сума основного боргу за кредитом, 27 062 грн. 51 коп. несплачені відсотки за період з 01 лютого 2017 року по 26 грудня 2019 року включно. Відсотки розраховані з 01 лютого 2017 року по 01 березня 2017 в розмірі 39 % річних, а з 01 березня 2017 року, в зв`язку з рішенням кредитного комітету про визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, в розмірі 61% річних. Так, зокрема з витягу з протоколу №4 засідання кредитного комітету КС «КСП УМВС України в Рівненській області» від 01 березня 2017 року слідує, що у зв`язку з порушенням графіку та розміру платежу з 01 березня 2017 року визнано кредит ОСОБА_1 №5 від 01 лютого 2017 року кредитом з підвищеним ризиком.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даній справі строк кредитного договору встановлений сторонами до 01 травня 2017 року.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів після 01 травня 2017 року (сплив строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів після 01 травня 2017 року є необґрунтованими.

Враховуючи, що позивач втратив право нараховувати проценти після закінчення строку дії кредитного договору, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині у зв`язку із необґрунтованістю вимог.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №5 від 01 лютого 2017 року станом на 01 травня 2017 року, з яким в цій частині погоджується суд, ОСОБА_1 зобов`язана була сплатити 38 000 грн. 00 коп. кредиту, 3 613 грн. 64 коп. відсотків, що становлять 39% від суми кредиту та 1 401 грн. 17 коп. підвищених відсотків за користування кредитом з 01 березня по 01 травня 2017 року, натомість нею сплачено загалом 30 500 грн. 00 коп., відтак у відповідача ОСОБА_1 наявна несплачена заборгованість по кредиту в розмірі 12 514 грн. 81 коп. (тіло кредиту). На день розгляду справи вказана заборгованість відповідачем не погашена, відтак підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи представника позивача про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення процентів у зв`язку із невчасним виконанням умов кредитного договору безпідставні та суперечать правовій позиції Великої Палати Верхового Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), щодо неможливості стягнення процентів поза межами строку кредитування. Окрім того, підвищена відсоткова ставка була застосована позивачем, в зв`язку з визнанням кредиту кредитом з підвищеним ризиком, в межах строку кредитування, який не змінювався.

Також в розділі 7 «Відповідальність сторін та вирішення спорів» кредитного договору №5 від 01 лютого 2017 року передбачена відповідальність сторін за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Вказаним розділом не передбачена сплата процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання. А положення про застосування відсоткової ставки в розмір 61 % річних, передбачені розділом 3 «Плата за користування кредитом та механізм розрахунків» кредитного договору №5 від 01 лютого 2017 року.

Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором було укладено договір поруки № 5 від 01 лютого 2017 року між Кредитною спілкою «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» та ОСОБА_2 , відповідно до якого останній зобов`язався перед позивачем солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, в тому числі по кредиту, виплаті відсотків, додаткових відсотків та відшкодування збитків. Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами умов даного договору.

Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, зобов`язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов`язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у ч. 4 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою ч. 4 ст.559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року №6-2662цс15.

Оскільки, позивач протягом шести місяців з моменту настання строків погашення чергових платежів за основним зобов`язанням не пред`явив вимоги до поручителя ОСОБА_2 , договір поруки є припиненим.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , тому в їх задоволенні суд відмовляє.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 508 грн. 33 коп.(1921 грн. х 12 514,81 грн./47294,35 грн.)

Керуючись статтями 76-81, 83, 258-259, 263-268, 273, 293, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Кредитної спілки "Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області" заборгованість за кредитним договором № 5 від 01 лютого 2017 року у розмірі 12 514 (дванадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області" судові витрати у розмірі 508 (п`ятсот вісім) грн. 33 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач - Кредитна спілка «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області», місцезнаходження: м. Рівне, вул. М. Хвильового, буд. 2, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 21 серпня 2020 року.

Суддя О.О. Першко