КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9873/16-ц
Провадження № 2-ві/947/12/20
УХВАЛА

10.02.2020 року

Суддя Київського районного суду міста Одеси Петренко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Пучкової І.М., подану по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа №520/9873/16-ц за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі.

Вищезазначена цивільна справа перебуває в провадженні судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М.

05.02.2020 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про відвід судді Пучкової І.М., посилаючись на те, що суддя Пучкова І.М. при прийняті до провадження заяви не зазначила, яке провадження і які втрачені документи підлягають відновленню, не розглянута його заяву про витребування з іншого суду матеріалів справи, які підлягають відновленню.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.02.2020 року (суддя Пучкова І.М.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі було відмовлено. Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження зупинено до вирішення питання про відвід, що здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про відвід судді було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Відповідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суддя, проаналізувавши матеріали заяви, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відвід судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу судді є сумніви у його упередженості, проте, будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості судді у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Суддя вважає, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи, і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено.

Підставою для відводу судді є незгода з діями судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. при розгляді його заяви про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі.

Враховуючи викладене, підстави для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України, відсутні, у зв`язку з чим суддя вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Крім того, Одеський апеляційний суд у своїй постанові від 14.01.2020 року по справі №520/842/14 при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року, додаткові рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року і 22 травня 2019 року та ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року, дійшов висновку про те, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься 427 процесуальних документів стосовно трудового спору позивача ОСОБА_1 про звільнення з роботи та оспорювання наказів адміністрації порту в різній інтерпретації, які були видані відповідачем у період перебування його у трудових відносинах з морським портом.

Після постановлення судом апеляційної інстанції 05 липня 2007 року рішення, в якому вирішений трудовий спір між сторонами остаточно, та зазначене рішення набуло статус res judicata, позивач звернувся та продовжує звертатися до суду з чисельними тотожними та з однаковим матеріальним обсягом позовами.

Маніпулюючи судами та проявляючи зацікавленість лише в процедурі, пов`язаній з розглядом його чисельних тотожних позовів з однаковим матеріальним обсягом, які викладені в різних інтерпретаціях, позивач всупереч ст.44 ЦПК України недобросовісно користувався своїми процесуальними правами та зловживав ними з метою затягування розгляду справ. Не маючи бажання отримувати остаточні рішення, ОСОБА_1 оскаржив всі процесуальні документи, які прийняті судом першої інстанції за його чисельними вимогами та заявив відводи усім суддям, які розглядали його справи.

У даній справі суддею-доповідачем в першій інстанції прийнято 41 процесуальний документ, із них - 10 процесуальних документів стосуються відводу/самовідводу суддів; в суді апеляційної інстанції постановлено 111 процесуальних документів, із них щодо відводу/самовідводу суддів - 32 процесуальних документа, в тому числі 7 відносно відводу колегії суддів.

Підбиваючи підсумки, колегія суддів, Одеського апеляційного суду дійшла висновку:

-принцип res judicata діє в національному законодавстві ч.1 ст.255 та ч.1ст.358 ЦПК України 2004 року з наступними змінами;

-принцип res judicata, передбачаючи повагу до остаточного рішення суду, виключає можливість повторного звернення до суду з тотожними вимогами та позовами з однаковим матеріальним обсягом;

-положення res judicata попереджує пролонгування судового провадження;

-рішення апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2007 року, яким розглянутий трудовий спір між сторонами, є вирішеною справою;

-постанова Одеського апеляційного суду від 16 липня 2019 року ґрунтується на висновках остаточного рішення апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2007 року.

Беручи до уваги, що позовні вимоги, заявлені в даній справі згідно відповідному національному законодавству, стосуються одних і тих же сторін, однакових правовідносин, тих самих обставин та позовів з однаковим матеріальним обсягом, які були розглянуті апеляційним судом Одеської області 05липня 2007року, що є вирішеною справою - res judicata, та, враховуючи висновки Одеського апеляційного суду в постанові від 16 липня 2019 року, що ґрунтуються на вирішеній 05 липня 2007 року справі, колегія суддівОдеського апеляційного суду вважає необхідним скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2016 року, додаткові рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року і 22 травня 2019 року та ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2017 року та закрити провадження у справі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що подання заяви про відвід судді Пучкової І.М. є недобросовісним користуванням своїми процесуальними правами та зловживання ними з метою затягування розгляду справ, що також свідчить на користь висновку суду про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Пучкової І.М., подану по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Петренко В. С.