Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі судді Жупанової І.Б., за участі секретарки судового засідання Палубінської К.м., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу № 336/7295/19, пр. №2/336/800/2020 за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 . про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За змістом позову: Позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2012 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народились спільні діти син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивачка вказує, що малолітні діти фактично проживають з нею на території Шевченківського району м. Запоріжжя та перебувають на її утриманні.

Оскільки відповідач проживає окремо, а матеріальна допомога, що надається ним на утримання дітей має мінливий та недостатній розмір, вимушена звернутися до суду. Як зазначає позивачка, відповідач ОСОБА_2 працевлаштований в АТ «Мотор Січ» та за станом здоров`я може сплачувати аліменти, заявляє про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видив доходів відповідача, щомісячно.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується з викладеними позивачкою фактами. Вказав, що надає грошові кошти на утримання дітей, а аліменти за листопад, грудень, та січень вже сплачені ним добровільно. Відповідач також зазначає, що ним в добровільному порядку подано заяву до бухгалтерії за місцем роботи про утримання з його заробітної платні аліментів на утримання дітей на користь позивачки ОСОБА_1 . Вважав, що з урахуванням його оплат, аліменти можуть бути стягнуті починаючи з лютого 2020 року. Проти заявленого позивачкою розміру аліментів не заперечував.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання, у відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , матір`ю якого зазначено ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 , матір`ю якого зазначено ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 .

Малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з позивачкою ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, вказані факти відповідачем не оспорювались, доказів протилежного - не надано.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Матеріали справи не містять відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача чи перебування на його утриманні інших осіб, що могло б бути перешкодою у стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі заявленому позивачкою.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом 15.11.2019 року.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про добровільну сплату аліментів за період листопада 2019 року січня 2020 року підтвердженні копіями квитанцій від 12.11.2019 року на суму 3600 грн., від 20.12.2019 року на суму 3600 грн., від 20.01.2020 року на суму 3800 грн., що долучені до матеріалів справи. Водночас, вказані добровільні оплати відповідачем аліментів на користь позивачки ОСОБА_1 , не можуть бути підставою для незастосування положень ч. 1 ст. 191 СК України.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

З огляду на зазначене, саме на державного виконавця Законом покладено обов`язок з визначення суми аліментів, що будуть стягуватись на підставі рішення суду з відповідача ОСОБА_2 та обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів у випадку її наявності.

Таким чином, фактична сума аліментів, що повинна бути сплачена відповідачем на користь позивачки ОСОБА_1 за період листопада 2019 року січня 2020 року, при розгляді справи про стягнення аліментів судом не встановлюється і повинна бути визначена саме державним виконавцем.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги заявлені ОСОБА_1 про стягнення аліментів законними, обґрунтованими та задовольняє позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, тож судовий збір належить стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 7, 10, 13, 19, 89, 143, 141, 200, 206, 207, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП; НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.11.2019 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП; НОМЕР_3 ), судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, від попередньої сплати якого позивач звільнена, на користь держави у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Б. Жупанова