ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1404/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/1404/17 Категорія: 302090000 Фролов О. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар Винник І.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) - СФГ «Земля»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26.06.2020 (ухвалене у залі судових засідань Тальнівського районного суду о 15 год. 57 хв., повний текст складено 26.06.2020, суддя в суді першої інстанції Фролов О.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Земля» про визнання договору оренди землі недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася у листопаді 2017 року до суду з вищевказаним позовом, яким просила визнати недійсним договір оренди землі б/н на земельну ділянку, яка розташована в адмінтериторії Шаулиської сільської ради Тальнівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,31 га, строком на 10 років, який укладений між ОСОБА_2 та СФГ «Земля», зареєстрований 09.06.2011 за №01194 у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області.

В обґрунтування заявлених вимог вказано на те, що 09.07.2010 ОСОБА_2 підписала примірник договору оренди землі з відповідачем СФГ «Земля», за яким передала в оренду земельну ділянку з кадастровим номером -01-000-0253, площею 3,31 га, в адмімежах Шаулиської сільської ради Тальнівського району, що належала їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1598, виданого Тальнівською державною нотаріальною конторою 04.06.2004. Проте орендар СФГ «Земля» примірник укладеного між сторонами договору оренди землі орендодавцю не надало. 06.10.2017 позивач отримала примірник даного договору у відділі Держгеокадастру в Тальнівському районі та, ознайомившись з ним, виявила, що зареєстрований примірник договору оренди землі не відповідає тому примірнику, який вона підписувала особисто, а договір оренди землі б/н, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області 09.06.2011 за №01194 та акт прийому передачі земельної ділянки від 09.06.2011 ОСОБА_2 особисто не підписувала та будь якій іншій особі права підпису не передавала. Таким чином, позивач не мала волевиявлення на укладення такого договору, що обумовило звернення з цим позовом про визнання договору оренди землі недійсним до суду.

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла в зв`язку з чим ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 14.05.2020 здійснено заміну позивача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 .

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 26.06.2020 позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції виходив з того, що висновком експерта встановлено факт виконання підпису у спірному договорі оренди землі від імені позивача іншою особою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано 15.07.2020 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та новим рішенням відмовити у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що орендодавець знала та не заперечувала існування спірного договору, отже могла в будь-який момент звернутися з позовом про визнання недійсним цього правочину. Вказане свідчить про пропуск позивачем строків позовної давності. Під час дії договору від позивача не надходило жодних заперечень щодо використання відповідачем орендованої земельної ділянки.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила суд апеляційну скаргу відхилити , а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що земельна ділянка, площею 3,31 га, розташована на адмінтериторії Шаулиської сільської ради Тальнівського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером -01-000-0253 належала ОСОБА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого перейшла у власність у складі спадкового майна її дочці ОСОБА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЧР №127439, виданим 05.07.2004, свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 20.12.2018, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.08.2019 №3286, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №178126200.

Відповідно до договору оренди землі від 19.07.2010 орендодавець ОСОБА_2 з одного боку та Селянське (фермерське) господарство «Земля» - орендар, з другого боку, уклали договір про те, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адмінмежах Шаулиської сільської ради, площею 3,31 га. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області 09.06.2011 за №01194.

Відповідно до Акта про передачу та прийом земельної ділянки від 09.06.2011 передачу та прийом земельної ділянки здійснено на підставі договору оренди, укладеного між власником землі та орендарем, ОСОБА_2 передала земельну ділянку в особі голови СФГ «Земля» ОСОБА_3 площею 3,31 га в адмінмежах Шаулиської сільської ради.

Відповідно до заяви від 05.10.2017 ОСОБА_2 звернулася до начальника відділу Держгеокадастру в Тальнівському районі з проханням надати копію договору оренди землі, який укладено між ОСОБА_2 , як орендодавцем, та СФГ «Земля», як орендарем.

Згідно платіжного доручення №209 від 14.07.2017 ОСОБА_2 отримала від СФГ «Земля» орендну плату за оренду земельних паїв за липень 2017 року в сумі 6230,00 грн.

Позивач стверджує, що спірний договір оренди землі орендодавцем (власником землі) не підписувався в силу чого цей правочин є недійсним.

На виконання ухвали суду від 11.06.2018 було надано висновок експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи №9108 від 17.07.2018 згідно якого підпис від імені ОСОБА_2 , що міститься у графі «Орендодавець» у Договорі оренди землі між ОСОБА_2 та Селянським (фермерським) господарством «Земля» від 19.07.2010, зареєстровано за №01194 у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області, виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою з деяким наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_2 . Питання, щодо виконання досліджуваного підпису від імені ОСОБА_2 , що міститься у графі: «Орендодавець» у даному Договорі оренди землі, навмисно зміненим почерком, не вирішувалось, оскільки експертом у категоричній формі було вирішено питання про те, що цей досліджуваний підпис виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою, з деяким наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_2 .

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до положень ч.ч.1, 9 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Також відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Спеціальним законом, що врегульовує правовідносини з приводу оренди землі, є ЗУ «Про оренду землі».

Статтею 13 цього закону встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 14 ЗУ «Про оренду землі» у редакції на момент укладення спірного договору передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 ЗУ «Про оренду землі», а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19, цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.236 ЦК України, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Уп.п.1,8постановиПленумуВСУ«Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків; відповідно до ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи ту обставину, що позивач не підписувала спірний договір оренди землі, що встановлено висновком судової експертизи, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій справі, яке ґрунтується на твердженні про відсутність волевиявлення сторони правочину на його укладення, адже за встановлених у справі обставин орендодавець свою волю підписанням правочину не виражала.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника в цій справі про те, що має місце пропуск позивачем строків позовної давності, адже про існування спірного договору позивач знала з моменту його укладення, оскільки факт неналежності підпису орендодавця у тому договорі, що пройшов державну реєстрацію, позивачу став відомий лише після одержання примірника цього договору у жовтні 2017 року в державного реєстратора. Так як позивач саме цей договір з орендарем не підписувала, що встановлено висновком експерта, стверджувати про те, що зміст спірного договору був їй відомий з моменту укладення правочину підстав не має.

Також посилання скаржника на те, що під час дії договору від позивача не надходило жодних заперечень щодо використання відповідачем орендованої земельної ділянки не усувають факту відсутності між сторонами справи згоди на укладення оспорюваного правочину у визначеній законом формі, вимоги щодо якої мають імперативний (обов`язковий) характер. Відповідач не надав доказів стосовно того, що саме перешкодило оформити договірні правовідносини між сторонами шляхом належного укладення договору оренди землі.

Крім того, за наявності заперечень однієї зі сторін правочину щодо факту його укладення, про що розглядається в суді відповідний спір, навіть фактичне існування між сторонами правовідносин, які такий правочин мав би породжувати, не можуть бути підставами для визнання його дійсним, як такого, що належним чином відповідає вимогам законодавства.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26.06.2020 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 26.06.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СФГ «Земля» про визнання договору оренди землі недійсним - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 26.08.2020.

Суддя-доповідач

Судді