ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 серпня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1677/19

Головуючий у першій інстанції - Павленко О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/305/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області у складі судді Павленко О.В. від 15 листопада 2019 року, місце ухвалення заочного рішення смт.Ріпки, дата складання повного тексту рішення 15 листопада 2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 11 729 грн. 83 коп. за кредитним договором №б/н від 22.11.2010 року. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 22.11.2010 року, ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписанням заяви разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, відповідач підтвердила свою згоду на те, що між нею та позивачем укладено договір про надання банківських послуг. Позивач вказує, що у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 16.07.2019 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 729 грн. 83 коп., яка складається із наступного: 4 502 грн. 59 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 066 грн. 01 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3 291 грн. 91 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 834 грн. 57 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 534 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Заочним рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.11.2019 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати оскаржуване заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.11.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позовну в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 15.11.2019 року є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, при цьому судом порушено норми матеріального і процесуального права. Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" у доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. З посиланням на статті: 207, 526, 527, 530, 630, 1048, 1054 ЦК України доводи апеляційної скарги стверджують про обґрунтованість вимог заявленого позову. З посиланням на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, доводи апеляційної скарги вказують, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Доводи апеляційної скарги зазначають, що під час розгляду судом даної справи відповідач не оспорювала факту укладення кредитного договору між сторонами, не спростувала розрахунку заборгованості, не заперечувала проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічного позову не заявляла, і за даних обставин, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні вимог заявленого позову.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області у складі судді Павленко О.В. від 15.11.2019 року, місце ухвалення заочного рішення смт.Ріпки, дата складання повного тексту рішення 15.11.2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.95-98), ОСОБА_1 та Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що між сторонами даного спору 22.11.2010 року було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ''ПриватБанку'' (а.с.10).

Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_1 , уклавши із банком вказаний договір,отримала грошові кошти в сумі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 22.11.2010 року (а.с.6,7-9), у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов укладеного із банком договору, станом на 16.07.2019 року сума заборгованості за даним договором становить 11 729 грн. 83 коп., яка складається із наступного: 4 502 грн. 59 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 066 грн. 01 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3 291 грн. 91 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 834 грн. 57 коп. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 534 грн. 75 коп. - штраф (процентна складова).

Згідно довідки АТ КБ ''ПриватБанк'' (а.с.86), ОСОБА_1 відповідно до договору про надання банківських послуг від 22.11.2010 року були надані наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття:29.12.2010, строк дії: 09/13; № НОМЕР_2 , дата відкриття: 27.12.2014, строк дії:07/18.

Як вбачається із оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 15.11.2019 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності вимог заявленого позову через їх недоведеність.

Апеляційний суд, переглядаючи заочне рішення суду першої інстанції від 15.11.2019 року, приходить до висновку, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 502 грн. 59 коп.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч.1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1,ч.2 статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що між сторонами даного спору 22.11.2010 року було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ''ПриватБанку'' (а.с.10). При цьому, у даній Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ''ПриватБанку'', процентна ставка не зазначена, також і відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Як вбачається із вимог поданої позовної заяви (а.с.3-5), АТ КБ ''ПриватБанк'', пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню за прострочене зобов`язання, пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи (фіксована частина та процентна складова).

Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, АТ КБ ''ПриватБанк'', крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.11.2010 року, посилався також на Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг'' та на Витяг з "Тарифів Банку".

При цьому необхідно зазначити, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів у розумінні положень статей 77,80 ЦПК України відносно того, що саме Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг'' та Витяг з "Тарифів Банку", на які посилається позивач в обґрунтування вимог заявленого позову, були зрозумілими для відповідача, і що з даними документами відповідач ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ''ПриватБанку''. В матеріалах справи також відсутні відповідні докази на підтвердження того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили в собі умови, зокрема, і щодо сплати неустойки (пені,штрафів), саме у зазначених у даних документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За даних обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наданий позивачем Витяг з ''Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку'', з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг'' та Витяг з "Тарифів обслуговування кредитних карт ''Універсальна''", які містяться в матеріалах справи, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.11.2010 року шляхом підписання Анкети-заяви, оскільки вказані документи на містять в собі підпису відповідача. За даних обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Враховуючи вищезазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 066 грн. 01 коп., пені за прострочене зобов`язання у розмірі 3 291 грн. 91 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 834 грн. 57 коп., а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 534 грн. 75 коп.- штраф (процентна складова).

Разом з тим, приймаючи до уваги фактичні обставини справи та норми права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 502 грн. 59 коп.

Згідно довідки Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с.86), ОСОБА_1 відповідно до договору про надання банківських послуг від 22.11.2010 року було видано наступні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття: 29.12.2010, строк дії: 09/13; № НОМЕР_2 , дата відкриття: 27.12.2014, строк дії: 07/18.

Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою про рух коштів по вказаним картковим рахункам за період з 22.11.2010 року по 31.12.2019 року (а.с.87-92.).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 16.07.2019 року, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 4 502 грн. 59 коп. (а.с.7-9).

Відповідачем ОСОБА_1 в ході судового розгляду даної справи правильність та обґрунтованість вказаного розрахунку позивача не оспорювалась та не спростована належними і достатніми доказами. За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги заявленого позову підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 4 502 грн. 59 коп. в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" необхідно задовольнити частково. При цьому заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.11.2019 року необхідно скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.11.2010 року в розмірі 4 502 грн. 59 коп. - заборгованості за тілом кредиту, задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 у вказаній частині. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: вул.Грушевського, буд.1-Д, м.Київ, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 502 (чотири тисячі п`ятсот дві) грн. 59 коп. за кредитним договором №б/н від 22.11.2010 року.

В іншій частині заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.11.2019 року необхідно залишити без змін.

На підставі положень ч.1,ч.13 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м.Київ, 1 824 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири) грн. 95 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених понесених витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Розрахунок наступний: 1 921 грн. - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (а.с.2) + 2 881 грн. 50 коп. - сума сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.69) = 4 802 грн. 50 коп. х 38 % (вимоги заявленого позову частково задоволено апеляційним судом, а саме, на 38%) = 1 824 грн. 95 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.11.2010 року в розмірі 4 502 грн. 59 коп. - заборгованості за тілом кредиту, задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 у вказаній частині.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м.Київ, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 502 (чотири тисячі п`ятсот дві) грн. 59 коп. за кредитним договором №б/н від 22.11.2010 року.

В іншій частині заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м.Київ, 1 824 (одну тисячу вісімсот двадцять чотири) грн. 95 коп. в рахунок відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 26.08.2020 року.

Головуючий: Судді: