РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.,

за участю секретаря Черниш О.М.,

за участю представників Прокопенко Ю.О. , Коваленко М.В. ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить припинити спільну часткову власність відповідача на 39/400 частин квартири АДРЕСА_1 , стягнувши з позивача на користь відповідача 25691 грн., які знаходяться на р/р № НОМЕР_1 , ТУ ДСА в Харківській області, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, та визнавши за позивачем право власності на 39/400 часток вказаної квартири, та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 8654,80 грн. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_8 , та після його смерті відкрилась спадщина. 02.03.2018 року державним нотаріусом 8 ХДНК позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 117/400 часток у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на 39/400 вказаної квартири зареєстровано за відповідачем. Після смерті свого батька позивач не має змоги користуватись належним їй майном, оскільки відповідач змінила вхідні замки на дверях, не впускає до квартири, та не дає можливості користуватися вказаним майном. На час смерті батька позивача відповідач з останнім вже не проживала, позивачем всі клопоти по похованню батька понесені самостійно. Відповідач не зареєстрована у спірній квартирі. Співвласниками вказаної квартири є треті особи по справі. Спільне користування спільним майном не можливе у зв`язку з неприязними відносинами. Частка відповідача є незначною, та не може бути виділена в натурі, що і стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Відповідачем подано відзив на вказану позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що вказана квартира є єдиним житлом відповідача, а тому відповідач не може бути позбавлена єдиного належного їй на праві власності житла.

Представник позивача - адвокат Прокопенко Ю.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Коваленко М.В. та відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що спірна частка квартири є єдиним житлом відповідача, а будинок, де зареєстрована відповідач не належить відповідачу на праві власності, та є зруйнований внаслідок пожежі.

Треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, та просили їх задовольнити. Допитана в судовому засіданні третя особа ОСОБА_7 також просила уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

11.06.2018 року вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 15.06.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.09.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, та провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року відновлено провадження по справі.

26.03.2019 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву.

23.04.2019 року в підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання позивача про допит свідка, та представник відповідача Коваленко М. В. відмовився від заявленого клопотання про закриття провадження по справі.

Ухвалою суду від 23.04.2019 року закрито підготовче провадження по справі, та призначено справу до судового розгляду по суті.

14.06.2019 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з Київського ВП ГУ НП в Харківській області.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , а позивач є донькою останнього.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер, до суду надані документи, що підтверджують, що витрати за поховання свого батька понесла позивач.

Після смерті ОСОБА_10 була заведена спадкова справа у Восьмій ХДНК, та останньою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом: позивачу на 117/400 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ; відповідачу - на 39/400 часток спірної квартирі. Іншими співвласниками вказаної квартири є треті особи по справі.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли неприязні стосунки, що стало підставою також для звернення до органів поліції, що унеможливлю спільне проживання у спірній квартирі.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №24442 від 28.01.2019 року, ринкова вартість 39/400 частини квартири АДРЕСА_1 станом на січень 2019 року складає 25691 грн., виділ в натурі 39/400 частини спірної квартири провести не уявляється можливим, як і визначити порядок користування квартирою.

У зв`язку з наведеним, позивачем були уточнені позовні вимоги шляхом стягнення відповідної компенсації з позивача на користь відповідача з припиненням права спільної часткової власності відповідача на спірне майно.

Представником позивача зазначено, що відповідач по справі має не єдине житло, оскільки зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач у власності іншого житла не має.

Допитані в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили, що між позивачем та відповідачем дійсно склались неприязні відносини.

Позивач обрала варіант способу захисту своїх прав шляхом стягнення з себе на користь відповідача вартості належної останній частки спільного майна відповідно до приписів ст. 365 ЦК України, що узгоджується з положеннями частини другої статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Тобто, вищезазначена правова норма регулює порядок здійснення права спільної часткової власності, зокрема порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності.

Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.

Згідно ч. 1,2 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам йог сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (постанова ВСУ від 16.01.2012 р. у справі № 6-81цс11).

Судом встановлено, що частка, яка належить відповідачеві, може бути визнана незначною та такою, що не може бути виділена із спільного майна.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем попередньо внесено вартість частки в розмірі 25691,00 грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА в Харківській області.

Як з`ясовано, 39/400 частина спірної квартири є єдиною приватної власністю відповідача, іншого житла у власності вона не має. Посилання представника позивача, що відповідач має інше житло, спростовуються матеріалами справи, а саме право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , за відповідачем не зареєстровано, вказаний будинок перебуває на балансі сільської ради, та 01.01.2018 року у вказаному будинку виникла пожежа. Також до суду надані фотокартки будинку, які підтверджують вказані обставини. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Україною 17.07.1997р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що основним завданням суду при вирішенні спорів подібної категорії справ є вирішення конфлікту між сторонами, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, та не спростовано позивачем, що відповідач іншим житлом не забезпечена, спірна частка квартири є її єдиною приватною власністю, кошти для придбання іншого житла у м. Харкові у відповідача відсутні, а тому припинення права відповідача на 39/400 частин спірного житла, завдасть істотної шкоди її інтересам, що робить не можливим застосування до спірних відносин положень ст. 365 ЦК України, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного позову, що в подальшому не позбавляє позивача права звернутись до суду з відповідним позовом, обравши інший спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок самого позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 80, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення спільної сумісної власності - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач - ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Третя особа - ОСОБА_5 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Третя особа - ОСОБА_6 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Третя особа - ОСОБА_7 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. або серія та номер паспорта не відомі.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2020 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ