№ 207/1933/20
№ 2-о/207/42/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , за участю представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/1933/20 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису ,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою , у якій просила видати обмежувальний припис , яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього обов`язки : заборонити перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 та місця роботи постраждалої особи ТОВ «М`ясна фабрика Фаворит плюс» за адресою : Дніпропетровська область , м. Дніпро , смт. Слобожанське , вулиця Сухомлинського , 67 ; заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб ; заборонити особисто і через третіх ОСОБА_3 осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці , невідомому кривднику , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на шість місяців , оскільки мешкає за адресою : АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом тривалого періоду часу потерпає від домашнього насильства зі сторони сина ОСОБА_3 , що виражається у сварках та скандалах , образах , побиттях та погрозах , що негативно впливає на стан її здоров`я . Починаючи з 2013 року неодноразово зверталася до правоохоронних органів , проте жодного результату це не призвело . 27 листопада 2019 року ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство у сім`ї відносно неї , бив , ображав нецензурною лайкою , словесно погрожував її вбити . На той період часу вдома була одна , тому після цього вона втекла з дому . Не проживає у будинку з того часу , мешкає на вокзалі , у подруг . 6 липня 2020 року та 30 липня 2020 року зверталася до поліції із заявами про вчинення домашнього насильства . 30 липня 2020 року Південним ВП було виписано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 строком на 5 діб з 13.00 години 30 липня 2020 року до 13.00 години 4 серпня 2020 року із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 .

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала і пояснила , що за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають : вона , її чоловік ОСОБА_4 , її син ОСОБА_4 , також мешкають без реєстрації невістка ОСОБА_5 та дитина . Тривалий період часу вона не може проживати у будинку , оскільки син ОСОБА_4 вчиняє домашнє насильство у сім`ї , ображає та погрожує їй. У листопаді 2019 року з сином посварилася , після чого вона втекла з будинку та на даний період часу мешкає де прийдеться . Факти домашнього насилля були у листопаді 2019 року , син лаявся на неї та ображав , погрожував їй розправою , у результаті чого побив її резиновим шльопанцем , але тілесні ушкодження підтвердити не може . 6 липня 2020 року звернулася до поліції , бо син її обзивав та ображав. 30 липня 2020 року за її місцем мешкання приходив дільничний , але нічого не сказав та пішов . Боїться заходити у будинок , бо син може її побити . Приходить додому лише тоді , коли сина немає вдома . За період часу з листопада 2019 року по липень 2020 року фактів насильства не було , бо вона не приходила додому . Тяжкість тілесних ушкоджень ніколи не встановлювала , бо боялась сина , свідками домашнього насилля були лише рідні .

Представник заявниці ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала у повному обсязі , просила їх задовольнити .

Заінтересована особа ОСОБА_3 заявлені вимоги не визнав та пояснив , що все це наклеп . Він зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , разом з ним мешкають : батько ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 та їх дитина . Раніше винаймав житло , де мешкав з сім`єю . Домашнє насильство стосовно матері ОСОБА_2 не вчиняв . Особисті речі заявниці знаходяться у будинку , ніхто їх не викидає . ОСОБА_2 приїжджала додому з дільничним . Жити вдома ОСОБА_2 відмовляється , бо каже , що її вб`ють вдома . Не заперечував , що у листопаді 2019 року вдарив матір гумовим шльопанцем . 30 липня 2020 року дільничним Південного ВП стосовно нього було виписано терміновий заборонний припис . ОСОБА_2 також свариться з батьком ОСОБА_4 , бо краде в нього гроші , телефони та ховає все це . Іншого житла не має . Ніхто не перешкоджає заявниці мешкати у будинку .

Суд , вислухавши заявницю та її представника , заінтересовану особу , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб . У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього , справа може розглядатися без його участі .

У судовому засіданні встановлено , що за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані заявниця ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_4 , син ОСОБА_4 ( а.с. 21 ). Також без реєстрації мешкають ОСОБА_5 та малолітня дитина заінтересованої особи .

30 липня 2020 року Південним ВП було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 строком на 5 діб з 13.00 години 30 липня 2020 року до 13.00 години 4 серпня 2020 року із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 .

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права . Так , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу .

Правом звернення до суду за захистом наділена особа , права якої порушені , невизнані або оспорюванні .

Здійснюючи правосуддя , суд захищає права , свободи та інтереси фізичних осіб , права та інтереси юридичних осіб , державні та суспільні інтереси у спосіб , визначений законами України .

Свідок ОСОБА_6 пояснила , що вона є рідною сестрою заявниці . Тривалий час продовжується домашнє насильство відносно заявниці ОСОБА_2 з боку її сина ОСОБА_3 , який ображає , принижує , погрожує та штовхає її . Вдома постійно сварки та скандали . ОСОБА_2 не може перебувати вдома , бо боїться , що син вб`є її , у зв`язку з чим мешкає де завгодно . Чоловік ОСОБА_4 пропонував заявниці повернутися додому , але вона боїться сина , тому не повертається додому . Була свідком того , що ОСОБА_3 ображав ОСОБА_2 у 2016 році , штовхав , лаяв та принижував її .

Свідок ОСОБА_4 пояснив , що приблизно три місяця тому його дружина ОСОБА_2 посварилася з сином ОСОБА_3 та пішла з дому . Випадків фізичного впливу з боку сина ОСОБА_3 відносно дружини ОСОБА_2 не було , були лише сварки та образи . За весь цей час дружина не приходить додому , мешкає у доньки . Декілька разів він пропонував дружині повернутися додому та проживати , але вона відмовляється . ОСОБА_2 декілька разів викрадала у нього гроші та мобільні телефони , ховала ключі від будинку . Не бачив , щоб син ОСОБА_3 бив дружину ОСОБА_2 , свідком цього не був . Чому дружина не мешкає разом з ним він не знає . Син ОСОБА_3 фізичне насилля щодо нього не застосовував . За адресою : АДРЕСА_1 , зареєстровані : він , його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_3 . Іншого місця мешкання у ОСОБА_3 немає . Перешкод у користуванні житлом ОСОБА_2 ніхто не чинить .

Свідок ОСОБА_5 пояснила , що вона є дружиною ОСОБА_3 . Стосовно сварок та скандалів пояснила , що заявниця ОСОБА_2 сама починає сварки , свариться з усіма у будинку . Вона не бачила , щоб її чоловік штовхав , бив , погрожував чи лякав ОСОБА_2 . ОСОБА_2 сама не бажає проживати разом з ним у будинку , ніхто її не виганяє з дому. Ключі від будинку у ОСОБА_2 є . Вона не бачила , щоб чоловік ОСОБА_3 бив свою матір ОСОБА_2 , свідком цього не була , чула лише сварки .

Відповідно до п. 3 , 6 , 7 , 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного , сексуального , психологічного або економічного насильства , що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами , або між колишнім чи теперішнім подружжям , або між іншими особами , які спільно проживають (проживали) однією сім`єю , але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою , незалежно від того , чи проживає (проживала) особа , яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці , що й постраждала особа , а також погрози вчинення таких діянь .

Особа , яка постраждала від домашнього насильства - особа , яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі . Кривдник - особа , яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі .

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу , яка вчинила домашнє насильство , спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи .

У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису , суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову у її задоволенні . У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи , яка вчинила домашнє насильство , передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців .

Суд вважає , що заявниця не надала належних і допустимих доказів , які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису , а звернення заявниці є передчасним з огляду на наявні справи . Після винесення 30 липня 2020 року термінового заборонного припису строком на 5 діб відсутні факти вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_3 щодо заявниці . В цей час заявниця і заінтересована особа взагалі не контактували , що вони не заперечують . Заявницею не доведено факт у чому саме полягало насильство у сім`ї , тому суд вважає , що у задоволенні заяви слід відмовити .

Таким чином , відсутні підстави для застосування обмежувального припису , яким необхідно вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 .

Крім того , вимоги заяви щодо заборони ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 не відповідають ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожен має право на повагу до свого житла. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява № 30856/03) :

п. 41. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (дивитися , серед багатьох інших джерел , рішення від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, п. 50) .

З огляду на те , що житло за адресою : АДРЕСА_1 , є єдиним житлом заінтересованої особи , тому втручання держави , якщо воно не переслідує законну мету , не здійснюється згідно із законом , є порушенням статті 8 Конвенції , та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (дивитися рішення від 18 грудня 2008 р. у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).

Згідно ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати , пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису , відносяться на рахунок держави .

Керуючись ст. 1 , 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» , ст. 10 , 19 , 81 , 350-1 - 350-6 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба