П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020року м. Київ

Справа № 759/16743/19

Провадження: № 22-ц/824/8893/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Коваль О.А.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

вс т а н о в и в:

У вересні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2016 року в розмірі 15 975 грн 75 коп. (а.с. 2-4).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач, уклавши з АТ КБ «Приватбанк» вказаний кредитний договір, отримав кредит у розмірі 2 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 13 вересня 2019 року, становить 15 975 грн 75 коп., що складається з наступного: 4 198 грн 90 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 8 689 грн 91 коп. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 1 850 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн - штраф (фіксована частина); 736 грн 94 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 рокупозовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Крилова О. Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі (а.с. 45-49).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що, укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов щодо нього, і відповідач, власноручно підписавши анкету-заяву, взяв на себе зобов`язання по його виконанню. Кредитний договір повністю відповідає вимогам цивільного законодавства. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Відповідач отримав картку та здійснив дії щодо її активації. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач укладання чи не укладання кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутність заборгованості, та, відповідно, належне виконання умов договору, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, а тому суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволені позову АТ КБ «Приват банк».

Ухвалами Київського апеляційного суду від 29 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у визначений судом строк не подав.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга адвоката Крилової О.Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.

12 лютого 2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 500 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 13 вересня 2019 року становить 15 975 грн 75 коп., що складається з наступного: 0,00 - заборгованість за тілом кредиту; 4 198 грн 90 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 8 689 грн 91коп. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 1 850 грн - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн - штраф (фіксована частина); 736 грн 94 коп. - штраф (процентна складова).

Залишаючи без задоволення позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» районний суд виходив із висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, відповідно до яких встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Ураховуючи вказану позицію Великої Палати Верховного Суду, районний суд не вбачав підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог, з огляду на те, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за тілом кредиту складає - 0,00 грн., тоді як інша сума заборгованості нарахована позивачем також не підлягає стягненню, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів погодження умов договору відповідача з АТ «КБ «Приватбанк» згідно Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 12 лютого 2016 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 7).

У даній анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом згоду про те, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг.

У даній анкеті-заяві ОСОБА_1 також підтвердив своїм підписом, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згоден оформити дану послугу (а.с. 7).

Питання щодо обставин, які підлягають доказуванню, та достатності наданих суду доказів вирішується судом в ході підготовки справи до розгляду. Районний суд в порушення вимог процесуального закону указаних питань не вирішував.

Тому під час апеляційного розгляду в порядку, визначеному ст. 367 ЦПК України, судом досліджено у якості нових доказів виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 12 лютого 2016 року до 11 травня 2020 року (а.с. 50, 51).

На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват Банк» було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2016 року станом на 15 серпня 2019 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитом складає 15 975 грн 75 коп.

Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Відомості указаного розрахунку узгоджуються з відомостями виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 12 лютого 2016 року до 11 травня 2020 року (а.с. 50, 51). Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Разом з тим, як убачається з наданого розрахунку, Банк просив стягнути з боржника заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання та заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Нараховуючи божнику пеню за прострочене зобовязання та пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, Банк не недотримався положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 1 850 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, з наданого Банком розрахунку убачається, що заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 4 198 грн 90 коп., а розмір пені за прострочене зобов`язання складає 8 689 грн 91 коп., що більш ніж вдвічі перевищує розмір простроченого тіла кредиту.

Відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року (справа № 761/26293/16-ц) зроблено правовий висновок, що суд визначає у межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, ураховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення балансу між інтересами сторін у справі, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про доцільність зменшення розміру пені за прострочене зобов`язання до розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту, а саме до 4 198 грн 90 коп.,

Отже до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 9 634 грн 74 коп.

При вирішенні справи районний суд не звернув уваги на відомості письмових доказів, зокрема, анкети-заяви від 12 лютого 2015 року (а.с. 13), в ході їх оцінки та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Адже із наявної у матеріалах справи копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 12 лютого 2016 року убачається, що відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на укладання між ним та Банком кредитного договору на Умовах та правилах надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», викладених на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua. При цьому відповідач також підтвердив своїм підписом, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також зобов`язався виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися зі змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 також підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами і Правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згоден оформити дану послугу (а.с. 7).

Ураховуючи наведене, при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення ст. 634 ЦК України.

З огляду на конкретний зміст даного договору приєднання та дату його укладення - лютий 2016 року, апеляційний суд доходить висновку про те, що до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17), які стосуються правовідносин, що виникли у 2011 році.

За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

При ухваленні нового рішення про задоволення позову відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 4 802 грн 50 коп. на відшкодування судових витрат позивача по сплаті за мінімальною ставкою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1 921 + 2 881,50;( а.с. 1, 44)).

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 рокускасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2016 року 9 634 (дев`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн 74 коп., з яких: 4 198 (чотири тисячі сто дев`яносто вісім) грн 90 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 4 198 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 90 коп. - пеня за прострочене зобов`язання; 500 (п`ятсот) грн - штраф (фіксована частина); 736 (сімсот тридцять шість) грн 94 коп. - штраф (процентна складова) та 4 802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, а всього: 14 437 (чотирнадцять тисяч чотириста тридцять сім) грн 24 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль