ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 4.3/2-2110/2006

Провадження № 22-ц/818/953/20

05 лютого 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 ,

Мереф`янська міська рада

апелянт ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2006 року у складі судді Савченко Г.М. по справі №4.3/2-2110/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно договору купівлі - продажу від 15 березня 1968 року йому належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

З 5 травня1965 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

На земельній ділянці вони знесли старий будинок та побудували новий житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «А 1-1, А 2-1, а, а 2».

Будинок прийнятий до експлуатації згідно акту державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, затвердженого розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації від 05 грудня 2005 року № 1080. Оскільки старий житловий будинок був знесений, а новий житловий будинок побудовано самочинно, рішенням Мереф`янської міської ради від 12 липня 2005 року № 62/545 йому рекомендовано звернутись до суду.

Просить визнати право власності на житловий будинок «А-1» з прибудовою «А 1-1, А 2-1, а, а 2», розташованого по АДРЕСА_1 як за забудовником.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечувала.

Представник відповідача Мереф`янської міської ради в судове засідання не з`явився.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на новостворене нерухоме майно, а саме: житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано КП «Харківське районне БТІ» зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення мотивовано тим, що спірний житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами побудований ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за свої гроші і своєю працею, прийнято в експлуатацію, проте не оформлено право власності, а тому позов про визнання права власності на новостворене нерухоме майно підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вона є рідною донькою ОСОБА_1 , якому на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 зареєстрована у будинку з 16 вересня 1986 року. Протягом тривалого часу вона разом зі своєю сім`єю проживала у будинку, брала участь у веденні господарства, сплачувала комунальні платежі. Оскільки вони були молодою сім`єю, батько дав їм усний дозвіл для поліпшення житлових умов добудувати частину будинку, в якій надалі мала проживати її родина. Ними побудовано 1/2 частини житлового будинку, два сараї, навіс, альтанку. В подальшому розподілено особові рахунки з електропостачання, що свідчить про те, що добудована половина будинку мала належати їй.

На даний час вона зареєстрована в спірному будинку та має намір визнати право власності на частину будинку.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Спірний житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами побудований подружжям ОСОБА_5 прийнято в експлуатацію згідно акту державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, затвердженого розпорядженням Харківської районної державної адміністрації від 05 грудня 2005 року №1080.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2006 року визнано за ОСОБА_1 право власності на новостворене нерухоме майно, житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 ; зобов`язано КП «Харківське районне БТІ» зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на спірний житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повність або частково.

За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася до суду, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, обов`язком учасника справи є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Як пояснює ОСОБА_3 , у 1980 році батьками завершено будівництво нового будинку та з цього часу вони вселились у нього. У 1985 році вона вийшла заміж та переїхала до чоловіка. В подальшому у зв`язку з неприязними стосунками з родиною чоловіка, у 1986 році вона з чоловіком та дитиною переїхала до будинку батька та їм у новому збудованому будинку надано у користування дві кімнати. За час проживання ними побудовано коридор, кухню, санвузол. Нові жилі приміщення ними не будувались, оскільки вони жили у кімнатах, що були виділені їм батьками. У 2000 році на виділеній її чоловіку земельній ділянці за зовсім іншою адресою, ними побудовано житловий будинок, де з того часу й зараз вона і проживає. Цей будинок не здано до експлуатації, а тому вона і зараз зареєстрована за спірною адресою. Також зазначає, що про існування оскаржуваного рішення суду їй стало відомо лише у 2018 році, коли її сестра звернулась до суду з позовом про зняття її з реєстрації з втратою права користування житловим приміщенням.

Між тим, апелянтом не надано доказів участі у здійсненні будівництва: копії чеків на придбання будівельних матеріалів, сплати вартості робіт, домовленості щодо створення спільної сумісної власності тощо.

ОСОБА_3 не заперечує щодо відсутності таких доказів та зазначає, що участь у будівництві можуть підтвердити лише свідки.

Також, в суді апеляційної інстанції апелянт пояснювала, що житлові приміщення у будинку ними не будувались, оскільки вони жили у кімнатах, що вже були побудовані батьками; у будівництві нових кімнат була відсутня потреба.

Крім того, ОСОБА_3 не заперечувала, що на час вирішення питання про визнання права власності у судовому порядку за батьком у спірному будинку вона вже 6 років не проживала (з 2000 року).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 - мати апелянта - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; батько - ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 25 вересня 2006 року, тобто 13 років назад, батько сторін - ОСОБА_1 спірний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 подарував своїй дочці ОСОБА_6 - сестрі апелянта.

Тобто, на сьогоднішній день з 25 вересня 2006 року власником будинку є ОСОБА_6 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Враховуючи, що судовим рішенням не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 , апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368, 381-384 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2006 року у складі судді Савченко Г.М. по справі №4.3/2-2110/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради про визнання права власності закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко