ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/101/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2019 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 5 липня 2016 року позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20 329 грн 32 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами, а у разі прострочення цих платежів сплатити неустойку. ОСОБА_1 не виконав обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 28 травня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 54 653 грн 22 коп., яка складається з 19 095 грн 29 коп. неповернутого кредиту, 12 367 грн 75 коп. процентів, 22 150 грн 49 коп. пені та комісії, 1 039 грн 69 коп. штрафу.

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 54 653 грн 22 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 19 095 грн 29 коп. заборгованості по кредиту та 671 грн 20 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню неповернутий кредит у розмірі 19 095 грн 29 коп. Оскільки умовами договору не встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами та не визначено право банку на неустойку, то в цій частині позов є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні процентів та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині вимог посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали цей договір у письмовій формі, при цьому ОСОБА_1 підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 5 липня 2016 року, яка визначала розмір і порядок сплати позичальником процентів за користування кредитними коштами. Разом із тим, ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Суд першої інстанції проявив упередженість і небезсторонність, не дав належної оцінки зібраним доказам, не врахував норм чинного законодавства, що регулюють порядок укладення, форми та виконання кредитного договору, і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову в частині стягнення процентів. До того ж, відмовляючи у стягненні процентів, суд допустив порушення принципу платності кредитного договору, внаслідок чого банку спричинено фінансової шкоди.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

АТ КБ «Приватбанк» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення неповернутого кредиту та відмови в позові про стягнення неустойки, атому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і неправильно витлумачив норми статей 207, 526, 1048, 1054 ЦК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині відмови в позові про стягнення процентів підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового судового рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

5 липня 2016 року АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої позивач з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDN3176 від 20 серпня 2013 року надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 20 329 грн 32 коп. строком на 36 місяців (до 31 липня 2019 року) шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку під 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 зобов`язався погасити кредит шляхом сплати АТ КБ «Приватбанк» у період з 1 до 25 числа кожного місяця грошових коштів (місячного платежу) в сумі 797 грн 58 коп., які включають заборгованість по кредиту, проценти й інші витрати, передбачені умовами кредитного договору.

Сторони домовилися, що у разі, якщо ОСОБА_1 порушить строки погашення заборгованості за кредитним договором, 32-й день з моменту виникнення порушення є строком повернення кредиту, в тому числі по зобов`язанням, строк яких не настав, а заборгованість, що утворилася, є простроченою заборгованістю.

З жовтня 2016 року ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, сума неповернутого кредиту склала 19 095 грн 29 коп.

а) щодо правовідносин сторін

Застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір повинен бути укладений із додержанням письмової форми, тобто підписаний сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Склавши анкету-заяву від 18 листопада 2010 року, сторони визначили, що ця Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Названі документи містять усі істотні умови кредитного договору, а відповідач своїм підписом у анкеті-заяві (а.с. 79-80) і довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» (а.с. 81) підтвердив, що він ознайомився та погодився з запропонованими банком умовами кредитування.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, то 5 липня 2016 року сторони підписали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 82-83), за умовами якої ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24% річних протягом 36 місяців (до 31 липня 2019 року).

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру та порядку сплати процентів за кредитом.

Висновок суду першої інстанції про те, що умовами договору не встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, не відповідає фактичним обставинам справи.

б) щодо заборгованості за кредитним договором

Застосовані норми права

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом указаних норм права при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами нижчих інстанцій при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У кредитному договорі АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 встановили строк кредитування до 31 липня 2019 року. Також сторони узгодили, що у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день, строк повернення кредиту є таким, що настав, на 32 день з часу виникнення порушення.

Із розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-6) слідує, що з жовтня 2016 року ОСОБА_1 не вносить платежі на повернення кредиту та сплату процентів. За листопад 2016 року такий платіж внесено не було, тому 26 листопада 2016 року відбулося прострочення виконання зобов`язання, а строк кредитування закінчився 28 грудня 2016 року.

Незважаючи на це, після закінчення строку дії кредитного договору АТ КБ «Приватбанк» продовжило нараховувати ОСОБА_1 проценти.

На час закінчення строку кредитування, тобто за період з 26 жовтня до 28 грудня 2016 року (64 дні), борг за процентами, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , склав 814 грн 73 коп. (19095,29х24:100:360х64).

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Не врахувавши всіх обставин справи та указаних норм матеріального права, суд першої інстанції помилково виходив з того, що позов АТ КБ «Приватбанк» у частині стягнення процентів є безпідставним в цілому, тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

З огляду на викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 19 095 грн 29 коп. неповернутого кредиту та 814 грн 73 коп. процентів, а всього 19 910 грн 02 коп.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ КБ «Приватбанк» заявлено з ціною 54 653 грн 22 коп. і задоволено на суму 19 910 грн 02 коп., тобто на 36,43% (19910,02х100: 54653,22), а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 699 грн 82 коп. судового збору за подання позову (1921х36,43%).

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено на 6,59% (814,73х100:12367,75), внаслідок чого з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 189 грн 89 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (2881,50х6,59%).

Загальна сума судового збору склала 889 грн 71 коп. (699,82+189,89).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 жовтня 2019 року в частині відмови у стягненні процентів скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення. Розподіл судових витрат між сторонами змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) 19 095 гривень 29 копійок неповернутого кредиту та 814 гривень 73 копійки процентів, а всього 19 910 гривень 02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) 889 гривень 71 копійку судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Продан Б.Г.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27