Справа № 473/4414/18
УХВАЛА

"20" серпня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №473/4414/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Г.А., ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, переведення прав та обов`язків покупця по договору купівлі-проджу Ѕ частки нежитлового приміщення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним; треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна, ОСОБА_5

встановив

в провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

19.08.2020 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2018 року та копії рішення про відмову у державній реєстрації вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , уклали договір про розірвання договору купівлі продажу, який датовано 12.08.2020 року, чим змінено правовідносини між сторонами по справі. Однак позивач ОСОБА_1 вважає, що існує реальна загроза чи утруднення невиконання можливого рішення суду, оскільки виникає ризик продажі майна ОСОБА_3 , так, як ніяких обмежень для цього немає. Оскільки договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 діє (договір не розірвано та не визнано недійсним) просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 листопада 2018 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 листопада 2018 року було задоволено заяву про забезпечення позову, зобов`язано ОСОБА_2 розблокувати двері до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , що перебуває в- користуванні позивача ОСОБА_1 на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2012 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 листопада 2018 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову було накладено арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 лютого 2019 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 68 кв.м, яке перебуває в користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2012р., а саме проведення будь - якого ремонту, вивіз матеріальних цінностей до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 лютого 2019 року прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання орендаря таким, що втратив переважне право на придбання орендованого майна та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним.

Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року до участі у справі в якості третіх особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені ОСОБА_4 , приватний нотаріус Кучерова Г.А. та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року провадження по справі було зупинено до розгляду справи № 915/1654/19, що розглядається в порядку господарського судочинства за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним.

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року провадження по справі було поновлено та справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07 квітня 2020 заяву відповідача ОСОБА_3 задоволено частково, допущено заміну заходу забезпечення позову визначеного ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 29.11.2018 року, а саме з накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Ухвалою суду від 10 червня 2020 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 задоволено та роз`яснено ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.04.2020 року про заміну заходу забезпечення позову по цивільній справі № 473/4414/18, а саме, що у зв`язку з заміною заходу забезпечення позову з арешту нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_2 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , припинив чинність арешт нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 як захід забезпечення позову, вжитий судом на підставі ухвали суду від 29.11.2018 року.

Ухвалою суду від 17 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання орендаря таким, що стратив переважне право на придбання орендованого майна залишено без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Доводи позивача про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому, наразі є лише припущенням. В силу вимог ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що заявником не доведено реальної загрози продажу ОСОБА_3 нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , то в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258, 261 ЦПК України

постановив

в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №473/4414/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Г.А., ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, переведення прав та обов`язків покупця по договору купівлі-проджу Ѕ частки нежитлового приміщення, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним; треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна, ОСОБА_5 - відмовити.

Згідно підп. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Вознесенський міськрайонний Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: М.М. Ротар