Провадження № 4-с/470/2/20
Справа № 470/508/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді: Лященко В.Л.,
при секретарі Кравчук А.І.
за участю: представника скаржника - Терлецької Т.О.
представника Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби - Лашкова Б.А., стягувача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. щодо зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим листом №470/508/19 від 05.11.2019 року та зняття арешту з грошових коштів, які знаходяться на рахунках в установах банків
В С Т А Н О В И В :
Скаржник ОСОБА_2 звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області зі скаргою, в якій просив поновити строк на подачу скарги на дії головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. Зобов`язати головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. зупинити виконання рішення суду за виконавчим листом №470/508/19 від 05.11.2019 року на час його знаходження в Збройних Силах України в Донецькій області. Зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на рахунках ПАТ КБ Приватбанк, ПАТ Райфайзен Банк Аваль, ВАТ Державний Ощадний Банк України, оскільки він позбавлений можливості отримувати заробітну плату, а тому не може придбати предмети першої необхідності, продукти харчування, допомагати своїм батькам пенсіонерам та дітям, один з яких є неповнолітнім.
Мотивуючи вимоги, викладені у скарзі, скаржник вказує на те, що Постановами державного виконавця від 03.12.2019 року з нього було стягнуто витрати за проведення виконавчих дій у сумі 300 грн, було накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках банків - ПАТ КБ Приватбанк, ПАТ Райфайзен Банк Аваль, ВАТ Державний Ощадний Банк України; арештовано його майно; стягнуто виконавчий збір в розмірі 14 056 грн. 47 коп; Постановою від 25.03.2020 року було звернуте стягнення на заробітну плату у розмірі 20 % до виплати основної суми боргу.
Зазначає, що з 2019 року залучений та бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил Збройних Сил України в Донецькій області, а тому звернувся 05.06.2020 року до головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. з клопотанням про зупинення виконавчого провадження та зняття арешту з його рахунків, відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 09.06.2020 року державний виконавець Корогод А.В. особисто отримав вказане вище клопотання.
Оскільки відповіді від державного виконавця на клопотання про зупинення виконавчого провадження скаржник не отримав, то був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, відповідно до ст. 447 ЦПК України.
05 серпня 2020 року від представника скаржника Терлецької Т.О. надійшла заява про уточнення та доповнення вимог скарги, в якій містяться вимоги, визнати дії головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. неправомірними. Зобов`язати головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим листом №470/508/19 від 05.11.2019 року на час його знаходження в зоні проведення ООС. Зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на рахунках ПАТ КБ Приватбанк, ПАТ Райфайзен Банк Аваль, ВАТ Державний Ощадний Банк України.
19 серпня 2020 року представник скаржника Терлецька Т.О., надала заяву про відмову від частини вимог, в якій зазначає, що за погодженням із ОСОБА_2 , просить визнати дії головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. неправомірними. Зобов`язати головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В., зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на рахунках ПАТ КБ Приватбанк, ВАТ Державний Ощадний Банк України.
Зазначає, що скаржник не заперечує про стягнення з його заробітної плати військовослужбовця у розмірі 20 % на погашення боргу на користь стягувача ОСОБА_1 .
Представник Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Лашков Б.А. надав заперечення на скаргу, згідно яких, ОСОБА_2 було відмовлено у задоволені клопотання від 05.06.2020 року про зупинення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник не надав підтверджуючи документів щодо проходження служби та виконання службових завдань в бойовій обстановці.
В судове засідання скаржник ОСОБА_2 не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений.
В судовому засіданні представник скаржника Терлецька Т.О. підтримала заяву від 19.08.2020 року про відмову від частини вимог та просила зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на рахунках ПАТ КБ Приватбанк, ВАТ Державний Ощадний Банк України для можливості отримання ОСОБА_2 частини заробітної плати. Зазначила, що такі вимоги узгоджені з ОСОБА_2 . Уточнила, що скаржник отримує заробітну плату на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 відкритий в акціонерному товаристві комерційний банк Приватбанк. Не заперечувала про стягнення з ОСОБА_2 доходів з заробітної плати в розмірі 20%. Стверджувала, що скаржник також отримує заробітну плату в ВАТ Державний Ощадний Банк України.
В судовому засіданні представник Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Лашков Б.А. вважав, що дії державного виконавця були правомірними, при цьому не заперечував проти зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в банку - акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, з якого ОСОБА_2 отримує заробітну плату.
Стягувач ОСОБА_1 , підтримав позицію представника виконавчої служби.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.
Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом скарги ОСОБА_2 є визнання неправомірних дій державного виконавця щодо відсутності належного реагування на звернення скаржника від 05.06.2020 року про зупинення виконавчих дій на час перебування скаржника в складі об`єднаних сил Збройних Сил України в Донецькій області, а також зняття арешту з грошових коштів розміщених в установах банку, для можливості отримання заробітної плати, оскільки він не може придбати предмети першої необхідності, продукти харчування, допомагати своїм батькам пенсіонерам і дітям, один з яких є неповнолітнім.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.05.2020 року від №122 (а.с.53) вбачається, що ОСОБА_3 в військовому званні солдат, з 23 травня 2020 року залучений та бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил Збройних Сил України в Донецькій області та Луганській області, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.
05.06.2020 року ОСОБА_2 звернувся до головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. з клопотанням про зупинення виконавчого провадження, відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження та зняття арешту з його рахунків.
22.06.2020 року головним державним виконавцем було розглянуто вище наведене клопотання ОСОБА_2 та відмовлено в його задоволені, оскільки ним не надано підтверджуючих документів щодо проходження військової служби та виконання бойових завдань у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції.
Суд зазначає, що дійсно, законодавець пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону України Про виконавче провадження передбачив захист прав осіб, які виконують бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції та визначив підстави для зупинення вчинення виконавчих дій у разі: - якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; - чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
Однак, матеріали справи не містять прохання стягувача ОСОБА_1 про зупинення виконавчих дій.
Також умови служби ОСОБА_2 не заважають проведенню виконавчих дій державним виконавцем, під час яких останнім вживаються заходи щодо розшуку майна боржника або проведення перевірки його майнового стану.

Аналізуючи зазначені обставини, враховуючи вимоги до порядку виконання судових рішень, визначені Законом України Про виконавче провадження, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах своїх повноважень і право заявника не було порушено.
Що стосується вимог скаржника та його представника, в тому числі й з урахуванням уточнювальної заяви від 19.08.2020 року щодо зняття арешту з грошових коштів, які ОСОБА_2 отримує в якості заробітної плати та знаходяться на рахунках ПАТ КБ Приватбанк, ВАТ Державний Ощадний Банк України, то вони підлягають частковому задоволенню.
Так, ч.4 ст.35 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається.
Проте, з метою захисту законних прав скаржника гарантованих Конституцією України, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.
Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.
Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.
У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено, що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.
Згідно ст.ст. 43, 48 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
В статті 10 Конвенції про захист заробітної плати №95 вказано, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Розмір відрахувань з заробітної плати, відповідно до ч.2 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження, становить 20 відсотків.
Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому проваджені наявні дві постанови винесені державним виконавцем, одна постанова від 25.03.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 у розмірі 20 %, та інша про арешт коштів боржника в банківських установах від 03.12.2019 року, яка фактично унеможливлює отримання навіть частини (80%) заробітної плати.
З виписки наданої скаржником щодо руху грошових коштів за період з 01.09.2019 року по 01.08.2020 року, вбачається, що він отримує заробітну плату (військова частина) на рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк.
Тобто, державний виконавець встановивши, що кошти наявні на розрахункових рахунках боржника є заробітною платою, повинен був звернути стягнення на заробітну плату боржника у порядку визначеному Законом України Про виконавче провадження (в межах 20 %), та скасувати накладений арешт на грошові кошти розміщені в банківській установі - акціонерному товаристві комерційний банк Приватбанк, з яких ОСОБА_2 отримує заробітну плату, однак таких дій не вчинив.
Щодо посилань скаржника та його представника про необхідність зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на рахунках ВАТ Державний Ощадний Банк України, то вони є необґрунтованими та безпідставними.
Так, скаржником і його представником до суду не було надано доказів про отримання заробітної плати ОСОБА_2 в цій банківській установі. Крім того, частина 4 статті 35 Закону України Про виконавче провадження не дозволяє знімати арешт, накладений виконавцем на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, навіть під час зупинення виконавчого провадження.
Як зазначено в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно і Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження, проте, наприклад, може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення.
Враховуючи вище наведене, з метою поновлення права скаржника, суд вважає необхідним зобов`язати державного виконавця зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку в банку - акціонерному товаристві комерційний банкПриватбанк, з якого ОСОБА_2 отримує заробітну плату, з можливістю утримання з нього 20% за місцем отримання доходу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірних дій головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. - задовольнити частково.
Визнати дій головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. неправоміними, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку в банку - акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, з якого ОСОБА_2 отримує заробітну плату.
Зобов`язати головного державного виконавця Березнегуватсьського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Корогода А.В. зняти арешт з грошових коштів, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в банку - акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, з якого ОСОБА_2 отримує заробітну плату.
В задоволені інших вимог відмовити.
Про виконання ухвали, постановленої за результатом розгляду скарги, Березнегуватсьський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) повинен повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення, відповідно до ст.354 ЦПК України.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, відповідно до ст.273 ЦПК України.

Суддя В. Л. Лященко