Справа № 343/836/19
Провадження № 2/344/939/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у спідкуванні з онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення систематичних побачень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення систематичних побачень, мотивуючи тим, що онука, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Івано-Франківську. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 червня 2015 року шлюб між батьками онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_3 . Так склалися сімейні обставини, що при здорових батьках, зважаючи на те, що мати онуки впродовж п`яти років не працювала, вихованням онуки займалися вони, тобто бабуся і дідусь. Онука у них вперше почала сидіти, говорити та зробила перші кроки. Дитина знаходилась під спостереженням в Долинській дитячій поліклініці з діагнозом: шийний лімфаденіт. Кілька разів вони їхали з онучкою на консультацію у Львівську ОДКЛ до пульманолога-алерголога ОСОБА_7 , де раніше лікували сина ОСОБА_8 , батька ОСОБА_6 , так як у 2011 році у дитини був гострий перебіг кашлюку, однак, лікарі, до яких вони зверталися, не могли встановити діагноз. У них дуже гарні умови проживання - власний будинок, який знаходиться поблизу потічка і лісу, онучка це місце дуже полюбила, від маленької завжди повторювала «це буде мій будинок і хочу тільки з вами жити». Також онучка любила бабусю та дідуся, бабусю часто кликала навіть мамою - любов ця була взаємною. 20.05.2012 року ОСОБА_6 відвідувала ДНЗ «Золота рибка» в місті Долині. Кожного дня бабуся допомагала їй по кілька годин з уроками, тим більше, що всі предмети, включаючи і англійську мову, вона могла її навчити. Також онука ОСОБА_6 навчалася в суботньо-недільній школі римсько-католицької парафії міста Долини, де навчалася танців, вивчала польську мову та готовилась до Першого Причастя. 12 червня готовилась з дітьми до поїздки в Польщу. Великодні свята святкували в місті Долині разом з мамою онучки та батьком і його цивільною дружиною. 17 квітня 2017 року мама онучки, ОСОБА_3 біля десятої години вечора без будь-якого узгодження з ними забрала дитину від них, самовільно змінивши місце постійного проживання дитини. Так, з 18 квітня 2017 року онучка перестала навчатися в школі. Не пустила мама онучку до Першого Причастя та з танцювальним гуртком до Польщі. Вони неодноразово просили маму онучки, щоб пустити її закінчити навчальний рік в школі та костелі, але вона категорично відмовилась, і це стало причиною їхнього звернення до поліції. Так, 10 - 12 травня дитину мама привозила з Івано-Франківська на уроки, не дозволивши їй спілкуватися з ними та жити в них, хоча онучка дуже просилася, щоб мама її пустила до бабусі на день народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та на вихідні. Останній раз мама онучку привезла в школу 16 травня, спричинивши тілесні ушкодження бабусі в присутності дитини в приміщенні школи. Після цього мамою онучки проти них особисто вчинялися заходи фізичного психологічного тиску, здійснювалося маніпулювання свідомістю та психологічний тиск на малолітню дитину в їхній присутності. Примушувала онучку до них телефонувати та говорити, що у неї тільки одна баба ОСОБА_9 , а вони не її рідні бабуся і дідусь, просто її виховували. Уже минуло два роки, як вони позбавлені права брати участь у вихованні онуки, їм нічого невідомо про дитину: де вона проживає, навчається, стан її здоров`я та показники успішності. Просить зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з онукою та визначити систематичні побачення і можливість вільного спілкування не в присутності відповідачки, а саме щотижня з 16:00 години п`ятниці до 16.00 години неділі, тиждень зимових канікул та два місяці під час літніх канікул (липень, серпень), на римо-католицькі свята (різдвяні і великодні), також не перешкоджати цікавитись рівнем навчальних досягнень і слідкувати за станом здоров`я.

02.09.2019 року відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач - ОСОБА_1 вже неодноразово зверталася в суд у спробах спершу відсудити у неї дочку ОСОБА_5 та вже втретє подає позовну заяву про усунення перешкод щодо участі у вихованні онуки. Рішенням Івано - Франківського міського суду від 06 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до неї про відібрання малолітньї доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , передання її для подальшого проживання позивачам. Позивачі не погодились з таким рішенням, подали скаргу до апеляційного суду, зсилаючись на підкуплення нею державних служб та надання останніми неправдивих даних щодо життя, здоров`я та навчання малолітньої ОСОБА_5 . Апеляційний суд 04 квітня 2018 року постановив апеляційну скаргу відхилити, рішення Івано Франківського міського суду залишено без змін. Проте позивачі незважаючи на докази всіх служб, які займаються розглядом цієї справи, продовжують переслідувати її та її дочку ОСОБА_5 , надсилаючи заяви з неправдивими даними в Службу у справах дітей, Департамент Освіти і Науки, поліцію, чим спричиняють постійний психологічний тиск на ОСОБА_5 , так як їм приходиться на всі заяви позивачів разом з донькою давати пояснення. Інформацію надану позивачами вважає недостовірною, так як написана історія кожного разу доповнюється новими матеріалами які важко перевірити на правдивість. Дочка забезпечена всім необхідним для нормального і здорового життя, має де жити, що їсти і одягати, має можливість відвідувати школу. Щодо твердження позивачів, що вони є пенсіонерами та стреси вплинули на їхнє здоров`я, то це вони були ініціаторами позовів та протягом двох років не дають їм з дочкою спокійно жити. Перешкод у спілкуванні позивачів з її дочкою ОСОБА_5 вона не чинить. Позивачі неодноразово відвідували ОСОБА_6 в школі, що постійно призводило до конфліктів, так як сама ОСОБА_6 не хоче з ними спілкуватися. Вони можуть спілкуватися з нею по телефону. Вимоги позивачів, вважає неприйнятними, оскільки в такому випадку вона та батько ОСОБА_6 практично усуваються від проведення дозвілля з дочкою у вихідні та канікули Проти спілкування позивачів зі своєю дочкою, ОСОБА_5 не заперечує, проте якщо воно відбуватиметься в зручний для них час, в її присутності та по можливості присутності представника Служби у справах дітей, так як має всі підстави вважати, що позивачі чинитимуть психологічний тиск на її дочку (а.с. 170-171, т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.01.2020 року залучено до участі в розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.233, т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.05.2020 року зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати суду висновок щодо доцільності визначення систематичних побачень позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52, т.2).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити (а.с. 97-98, т.2)

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задоволення заявленого позову заперечили, мотивуючи тим, що жодних перешкод позивачам у спілкуванні з донькою не чинить. Просили в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає некоректною поведінку своїх батьків по відношенню до його колишньої дружини, їхньої онуки, а його доньки. Неодноразово у розмові з ними просив зачекати 1-2 роки, дати дитині час заспокоїтися та відновити їхнє спілкування з онукою. На даний час його донька ОСОБА_6 відмовляється спілкуватися з його батьками, оскільки останні зі слів дитини навідуються у школу, скаржаться на вчителя, директора. Судяться з усіма, в тому числі і з ним, рідним сином, але він їх любить, так як вони його батьки.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала висновок, щодо доцільності (недоцільності) визначення систематичних побачень позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з онукою.

Представник служби у справах дітей Долинської районної держаної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечує (а.с. 29)

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є бабою та дідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.11.2007 року (а.с.6, т.1).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 682 від 02.07.2020 про встановлення порядку участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затверджено висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 682 від 02.07.2020, з якого вбачається, що батьки дитини розлучені. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 15.06.2015 року дитину ОСОБА_5 залишено па проживання з матір`ю. Згідно акта обстеження умов проживання від 09.06.2020 року, складеного працівниками служби у справах дітей Долинської РДА, відомо що "...сім`я ОСОБА_10 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У будинку створені всі умови для проживання. До травня 2017 року за даною адресою проживала внучка - ОСОБА_5 , яка відвідувала з 2012 року по 2014 рік дитячий садок «Золота рибка», з 2015р. по 03.01.2017 р. Долинський НВК №2. Її виховувала бабуся, яка приводила та забирала ОСОБА_6 , багато уваги приділяла гармонійному розвитку внучки, стежила за здоров`ям дитини, здійснювала регулярний медичний огляд та консультації в медичних закладах м.Львова та м. Івано-Франківська». Відповідно до заяви-клопотання ОСОБА_11 та ОСОБА_2 від 11.06.2020 р., що надійшла на електронну пошту служби у справах дітей, заявники просять «...долучити до висновку додатки до вказаних заяв, на основі яких, включаючи додатки до заяв від 01.06.2020р. та 11.06.2020р.,скласти висновок», а саме: копію акта обстеження житлово-побутових умов та сімейних обставин від 10.10.2013 року; копію акта обстеження житлово-побутових умов та сімейних обставин від 25.04.2017 року; копію психолого-педагогічної характеристики дитини ОСОБА_5 , 2007 року народження, Долинського ДНЗ ( ясла-садок) комбінованого типу «Золота рибка»; копію психолого-педадогічної характеристики на ученицю Долинської ЗОШ І-ІІ ступенів №5 ОСОБА_5 ; копію інформації Римо-католицької церкви (парафії Різдва Пресвятої Богородиці м.Долина) від 10.07.2017 року про те, що ОСОБА_5 навчалася в даній школі та готувалась до Першого Причастя; копію інформації Вовчинецької ЗШ про Сулик Олександру від 18.12.2017 року; копію акта обстеження житлово-побутових умов від 02.08.2019 року; копію довідки Долинської міської дитячої поліклініки від 24.10.2013 року; копію інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житла за адресою : АДРЕСА_2 ; копію заповіту ОСОБА_1 від 12.10.2018 року.

У своєму письмовому поясненні від 12.06.2020 року ОСОБА_3 повідомляє, що разом з донькою проживає за адресою: АДРЕСА_3 , працює інструктором з йоги. Вона повідомляє, що не чинить перешкод бабусі та дідусю у зустрічах з онукою. Звертає увагу на те, що донька ОСОБА_6 не бажає бачитись з бабусею та дідусем, «... якби ОСОБА_6 хотіла і проявляла бажання підтримувати контакти з бабою та дідом, то по- перше, я б їй не забороняла, а по-друге, вона завжди могла сама подзвонити, поїхати чи попросити тата ОСОБА_4 , відвезти її в гості чи організувати зустріч. Але ОСОБА_6 не виявляє жодного бажання спілкуватися з бабою та дідом. Коли вони телефонують їй, вона каже що не хоче з ними спілкуватися». ОСОБА_12 з пропозиціями, вказаними в позовній заяві, не згідна. Вказує на те, що вимоги ОСОБА_1 в позовній заяві «... є неприйнятними, оскільки цс повністю усуває нас з батьком ОСОБА_6 від спільно проведеного дозвілля. Стосовно поїздок у ОСОБА_13 без моєї присутності, не можу з цим погодитись оскільки це зачіпає інтереси дитини та її право на дозвілля. Я пропоную взяти до уваги бажання ОСОБА_6 , якщо вона захоче спілкуватись з бабою та дідом у той час, коли в нас немає інших планів на проведення часу. Також зважаючи на конфліктний характер позивачів, я наполягаю на присутності при таких зустрічах, якщо вони будуть». Згідно з актом обстеження умов проживання від 05.06.2020 року, складеного працівниками служби у справах дітей спільно з інспекторами відділу ювенальної превенції ВП ГУНП в Івано-Франківської області, соціальним педагогом Вовчинецької ЗШ за адресою: АДРЕСА_3 умови проживання задовільні: дитина має місце для сну та навчання, окрему кімнату облаштовану меблями. Відповідно до довідки №6850 від 05.06.2020 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Муніципального реєстру м.Івано-Франківська ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно з інформацією Вовчинецької ЗШ від 09.06.2020р. №48 про участь батьків у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомо, що дитина проживає з мамою, яка на належному рівні виконує свої батьківські обов`язки. Мати приділяє увагу навчанню та вихованню дочки, відвідує батьківські збори, часто спілкується з класним керівником. Дівчинка також зустрічається з батьком, спільно проводять час. Відповідно до результатів психодіагностичного обстеження ОСОБА_5 від 09.06.2020р. №48, відомо, що «... Ставлення ОСОБА_6 до сім`ї свідчить, що вона відноситься до неї з любов`ю. Маму описує як гарну, розумну, найкращу людину. Соціометричне дослідження показало, що дівчинка прагне бути лідером, у неї завищена самооцінка. ОСОБА_6 нормально адаптувалась до середньої ланки школи, хоча мотивація до навчання низька. Вона проявляє зацікавленість до окремих предметів, зокрема до зарубіжної літератури, любить читати, доглядати тварин. ОСОБА_6 весела, позитивна, комунікативна, товариська; у класі користується авторитетом, є подруги серед однокласниць. Дівчинка не проявляє агресії, не тривожна, прагне домашнього затишку, сімейного комфорту. Засмучують її лише зустрічі з бабусею та дідусем, коли ті приходять до школи. Дитина починає, від них тікати, навіть ховається до шафи у класі. Вона не хоче з ними спілкуватись та отримувати подарунки. Каже: «Навіщо Ви приходите? Йдіть геть !». Після зустрічі з бабусею та дідусем дівчинка стала погано себе почувати. Класний керівник змушена була звернутися за медичною допомогою до шкільної медсестри, яка порекомендувала звільнити ОСОБА_6 від навчання». Відповідно до протоколу бесіди з дитиною ОСОБА_5 від 12.06.2020 року, проведеної працівниками служби у справах дітей спільно з директором Центру практичної психології та соціальної роботи, практичним психологом в присутності матері ОСОБА_3 відомо, що малолітня ОСОБА_6 не хоче бачитись з бабусею ОСОБА_15 та дідусем ОСОБА_16 . ОСОБА_6 повідомляє, що бабуся негативно відгукується про маму, нав`язує свою думку, яка їй не подобається, приходить до школи і зриває навчальний процес. Дитина вказує на те, що їй неприємно спілкуватись з бабусею та дідусем, навіть в телефонному режимі.

Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне встановити такий порядок участі бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : субота, неділя, святкові дні та шкільні канікули - за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дівчинки (а.с.107-112, т.2).

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 висловила свою думку з приводу даного позову. Вказала, що не бажає спілкуватись з бабою та дідом, оскільки перебуваючи в будинку баба закривала її в хаті, влаштовувала істерики, а тому вона її боїться. Крім того, баба приходила до школи де вона зараз навчається, рилася у її речах, говорила їй про маму погані речі, казала, що мама її не годує. ОСОБА_6 повідомила, що не хоче говорити з бабою по телефону, але остання дзвонить їй з інших невідомих їй телефонних номерів. Що стосується діда, то ОСОБА_6 повідомила, що з дідом також відмовляється спілкуватись, оскільки дід робить все те, що каже баба.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 , повідомила, що під час проведення працівниками служби у справах дітей та психологом бесіди, щодо її спілкування з бабою і дідом, вона вказувала, що не хоче бачитися з ними, і не хоче розмовляти з ними навіть по телефону.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року вбачається таке.

Держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Ч.1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Ст. 16 вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно із ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Дану норму можливо застосувати по аналогії до спірних відносин між сторонами.

Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з онукою, то враховуючи те, що позивачами не наведено факту та не надано суду жодних доказів того, що відповідачка чинить їм будь-які перешкоди у побаченнях та спілкуванні з онукою, то суд приходить до переконання, що заявлена позовна вимога в частині зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди в спілкуванні позивачів з онукою ОСОБА_5 є безпідставною, необгрунтованою та не підтвердженою жодними належними та допустимими доказами, а тому не підлягає до задоволення.

Докази, які надали позивачі, а саме: довідка від 24.10.2013 року видана ОСОБА_5 , 2007 р.н., про те, що вона дійсно проживає в АДРЕСА_1 ; акт обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 10.10.2013 року та від 25.04.2017 року; психолого - педадогічна характеристика дитини дошкільного віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Долинського дошкільного навчального закладу (ясла- садок) комбінованого типу "Золота рибка" від 14.06.2017 року; психолого-педадогічна характеристика на ученицю 3 класу ОСОБА_5 від 21.07.2017 року; психолого-педадогічна характеристика на ученицю 3 класу Долинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №5 ОСОБА_5 ; інформація Парафії Різдва Пресвятої Богородиці м.Долина від 10.07.2017 року; копія витягу з кримінального провадження №0000272 від 17.05.2017 року; хактеристика сусідів м.Долина, вул.Садова на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; табель навчальних досягнень за 1-ше півріччя 2017 - 2018 навчального року; інформація про ученицю 4 класу від 18.12.2017 року; психолого-педадогічної характеристика на ученицю ОСОБА_5 виданою Долинською міською радою 11.08.2020 року за №27, ОСОБА_5 , 2007 року народження, яка навчалася в Долинському навчально-виховному комплексі №2 з 01.09.2015 року по 16.01.2017 року встановлено, що навчанням та вихованням дівчинка займалися бабуся ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_2 . Дівчинка відносилася до бабусі та дідуся як до рідних батьків, суд до уваги їх не бере, оскільки стосуються періоду 2017 року, та були предметом доказування у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про захист прав та інтересів дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.02.2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відібрання малолітньої доньки та передання її для подальшого проживання позивачам. Та постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.04.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 06.02.2018 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про захист прав та інтересів дитини залишено без змін.

Отже, у відповідності до ч. 3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Щодо довідки № 2075 від 17.04.2019 року, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8, т.1), акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02.08.2019 року; акту обстеження матеріально-побутових умов від 09.06.2020 року, то вони жодної смислової інформації, яка б стосувалася даного позозу не несуть, а тому судом до уваги не беруться.

Щодо позовної вимоги про визначення систематичних побачень баби та діта з онукою, то суд приходить до наступного висновку.

Окрім цього за ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Як вбачається із наведеного питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із членів родини, який проживає окремо, може бути вирішено кількома позасудовими способами, спроби вирішення вказаного питання, за якими слід вважати попередніми та дуже важливими етапами вирішення вказаного питання, сам спосіб вирішення якого, зважаючи на специфічність стосунків між бабою та дідом зі сторони батька, що проживає окремо, та дитиною, що проживає із матір`ю, має істотне, якщо не вирішальне значення у вирішенні даного питання.

Беручи до уваги те, що судом не встановлено жодного факту перешкод у спілкуванні позивачів з онукою зі сторони відповідачки ОСОБА_3 , враховуючи думку дитини, яка не бажає бачитися з бабою і дідом, не бажає спілкуватися з ними в телефонному режимі, ОСОБА_6 засмучують зустрічі з бабою та дідом, коли ті приходять до школи, дівчинка починає від них тікати, ховається до шафи у класі, не хоче отримувати подарунки, після зустрічі з бабою та дідом дівчинка погано себе почуває, про що вона повідомляла працівників служби у справах дітей, проте не була почута ними, орган опіки та піклування який діяв в межах своїх повноважень, повинен був повно дослідити обставини, що мають істотне значення в даній справі та надати відповідний обгрунтований висновок. Проте, як вбачається з вищезгаданого висновку від 02.07.2020 року рішення прийнято на підставі письмових заяв позивачів, без врахування та нехтуючи думкою дитини, без належних доказів. А документи, на які посилається служба у даному висновку, стосуються періоду 2017 року, на час проживання неповнолітньої ОСОБА_6 у м.Долина у будинку баби та діда.

Слід зазначити, що рішення ООП, яким встановлено порядок участі бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, субота, неділя, святкові дні та шкільні канікули - за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дівчинки, порушує права як батьків, оскільки повністю усуває їх від спільного проведеного дозвілля з донькою так, і права самої дитити, яка хоч і повинна зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні, але при цьому не потрібно допускати протизаконного втручання в її особистий простір.

А тому, суд вважає, що є всі підстави вважати висновон ООП від 02.07.2020 року не вмотивованим та не обгрунтованим, та таким, що не відповідає інтересам дитини.

Нестриманість, поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із членів родини у вирішенні даного питання має виключено негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб. Відсутність бажання дитини спілкуватись із членами родини та примушування до цього навіть у випадку задоволення позову може призвести до фактичної неможливості виконання рішення суду у такій категорії спорів, що фактично у примусовому порядку виконано бути не може.

Вказане, в свою чергу, негативно позначиться на вихованні дитини, яка не бажає спілкуватися з бабою та дідом, що відповідно не може не впливати негативно на розвиток та формування дитини як особистості.

Крім цього суд бере до уваги думку дитини відносно спору, яка була з`ясована судом відповідно до ст.171 СК України.

Як вбачається із матеріалів справи позиція позивачів у спорі обґрунтована виключно позовною заявою. Жодних доказів про те чи дійсно існує спір між ними і відповідачкою, жодних даних про факти звернення їх до відповідачки, з приводу вирішення поставленого ними у позові питання у матеріалах справи немає.

Фактично позов свідчить про спробу баби та діда у якнайшвидший спосіб відновити своє, на їх думку, порушене право без врахування інтересів інших осіб цього конфлікту, зокрема, відповідачки та в першу чергу онуки ОСОБА_6 .

Враховуючи вище наведене, суд приходить до переконання, що у позові слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ст.ст. 1,7, 19, 159, 257, 263 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 259, 263-265, 268,273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у спідкуванні з онукою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення систематичних побачень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 26.08.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.