ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

19 серпня 2020 року м. Херсон

справа № 655/1039/20

провадження № 22-ц/819/1180/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Семиженка Г.В.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 22 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Посунько Г.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2019 року з нього на користь відповідача ОСОБА_1 щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. З серпня місяця 2019 року матеріальне становище позивача ОСОБА_2 погіршилось, він не працює та не отримує доходу, внаслідок чого не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом. Посилаючись на наведене, просив змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки з 1/2 заробітку (доходу) на 1/4 заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 22 червня 2020 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2019 року, щомісячно стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 з 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів на 1/4 (одну чверть) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивач перебуває у тяжкому матеріальному стані та не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставини по справі, не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять належних доказів про значне погіршення матеріального становища позивача,а позивач, протягом перебування справи в провадженні суду, двічі влаштовувався та звільнявся з роботи за власним бажанням, що, на думку апелянта, є намаганням зменшити розмір стягуваних з нього аліментів, оскільки влаштовувався на роботу до його матері і отримував мінімальну заробітну плату. Крім того, суд не звернув уваги на те, що зменшення розміру аліментів поставить її в дуже скрутне матеріальне становище.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 20 травня 2019 року, ухваленим в цивільній справі № 335/4041/19, з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

На час ухвалення Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя рішення від 20 травня 2019 року в цивільній справі № 335/4041/19 позивач ОСОБА_2 працював продавцем-консультантом ПП ОСОБА_4 .

На час розгляду даної справи у суді першої інстанції позивач ОСОБА_2 був безробітним.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що його матеріальне становище погіршилося, оскільки з 20.05.2019 року він не працює, його доходи є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Разом з тим, позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану.

Так, єдина підстава, яка взята до уваги судом першої інстанції для задоволення позовних вимог та на яку посилався позивач у позові це втрата роботи. Однак позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Вирішуючи спір, місцевий суд не обґрунтував необхідність зменшення розміру аліментів на дитину, не прийняв до уваги, що тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що аліменти з позивача були стягнуті рішенням суду першої інстанції 20.05.2019 року і вже в листопаді 2019 року, звільнившись за власним бажанням з роботи, позивач звертається до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що, на думку колегії суддів, являється способом переглянути визначений розмір стягнутих з нього аліментів (1/2 частина) в іншій справі, хоча зазначене рішення позивач міг оскаржити в апеляційному порядку, але не зробив цього, з чого можна зробити висновок, що такий розмір влаштовував ОСОБА_2 .

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів та неспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у визначеному у судовому рішенні розмірі не є достатньо обґрунтованим. Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу сину місцевий суд належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі ј частини, не провівши належну оцінку матеріального стану позивача (який за час розгляду справи працевлаштовувався та знову звільнявся з роботи за власним бажанням), а також інтересів дитини.

Приймаючи до уваги, що сплата аліментів позивачем, який має вищу освіту та проживає у м.Запоріжжя, інших дітей не має, перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, у розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку щомісячно не є надмірним тягарем для позивача, а його зменшення не відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням Орджонікідзевського суду м.Запоріжжя від 20 травня 2019 року.

У відповідності до частини першої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 22 червня 2020 року скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

Г.В. Семиженко