КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 лютого 2020 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 2-136/11

Провадження№6/759/86/16

Апеляційне провадження №22-ц/824/2999/2020

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Іванченка М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за поданням Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Владко Р.О. про видачу дубліката виконавчого листа

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2016 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від задоволено подання Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Владко Р.О. про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 63-64 том 2).

Не погоджуючись з судовим рішенням, 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2020 року апеляційним судом визнано неповажними причини зазначені в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення ОСОБА_1 , а тому скаржнику надано строк для усунення недоліків для подання клопотання (заяви) про поновлення пропуску із зазначенням інших поважних причин такого пропуску, а також необхідно було подати апеляційну скаргу в новій редакції, яка повинна була відповідати вимогам ЦПК України.

На виконання вимог ухвали суду, 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала уточнену апеляційну скаргу в якій вказувала, що неякісне та несвоєчасне надання юридичних послуг, а також відсутність у неї юридичних знань перешкодило скаржнику в застосуванні законного права на оскарження судового документа у становленні строки та відповідного захисту свого права.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю вказані посилання апелянта є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку апелянт при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

28 березня 2016 року Святошинським районним судом м. Києва постановлено оскаржувану ухвалу.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 17 липня 2019 року звертаючись до Святошинського районного суду м. Києва із скаргою на дії державного виконавця та зобов`язання вчинити дії (а.с. 1-4, том 3), до якої приєднала копію дубліката виконавчого листа та копію оскаржуваної ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень (провадження№6/759/85/16).

Крім того, 9 грудня 2019 року ОСОБА_1 ознайомлювалась із матеріалами цивільної справи та отримала фотокопії.

Положеннями ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Пунктом 4 ст.357 ЦПК України визначено, що якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 ЦПК України.

Так, апеляційний суд зауважує, що поважними причинами, які могли б перешкоджати своєчасному поданню апеляційної скарги можна вважати ті, які створювали скаржникам непереборні перешкоди або ускладнювали можливість оскаржити судове рішення у встановлені строки, тобто такі, які не залежали від волі чи дій скаржників. Проте, викладені у заяві обставини не містять посилання на такі причини. Обставини викладені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не є такими, які могли б створити скаржникам перешкоди у встановлені строки звернутися до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на ухвалу. Відтак, такі причини слід визнати неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року в справі за поданням Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Владко Р.О. про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів в касаційному порядку до Верховного суду, шляхом подання касаційної скарги.

Суддя М.М. Іванченко