1Справа № 335/4749/19 2/335/190/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Каравайко В.В., представника позивача Келембета , представника відповідача ОСОБА_10, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, в обґрунтування якого зазначив наступне.

26.05.2017 року о 21-00 годині, в м. Запоріжжя, по вул. Прибрежна магістраль, з боку вул. С. Тюленіна в напрямку вул. 12 Квітня, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював у лівій смузі, зі швидкістю понад 120 км/год. В цей час, по вул. 12 Квітня у м. Запоріжжя рухався автомобіль «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 . Наблизившись до перехрестя з вул. Прибрежна магістраль, яка є головною по відношенню по вул. 12 Квітня, ОСОБА_5 впевнився в безпеці своїх дій, виїхав на перехрестя, виконуючи маневр лівого повороту. Відповідач ОСОБА_3 застосував гальмування та маневр вправо, але з причин значного перевищення швидкості та маневрування праворуч, виїхав у праву суміжну смугу, де допустив зіткнення з транспортним засобом «Chery Amulet», який закінчував маневр. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.

За фактом ДТП стосовно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення, однак 20.09.2017 року на підставі ст. 38 КУпАП провадження відносно ОСОБА_5 було закрито без встановлення вини, тобто не встановлено винуватість особи, дії якої спричинили шкоду.

З метою встановлення особи, відповідальної за спричинення шкоди, представником позивача була проведена інженерно-транспортна експертиза, згідно висновків експертизи №9-2 від 13.09.2018 року в діях ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4, 12.9.б. ПДР України.

Оскільки на момент ДТП автомобіль позивача був забезпечений полісом цивільно-правової відповідальності, а автомобіль відповідача ОСОБА_3 не був забезпечений полісом, ОСОБА_5 29.12.2017 року звернувся до МТСБУ про здійснення виплати страхового відшкодування, заподіяної шкоди внаслідок ДТП. У зв`язку з тим, що протягом десяти днів МТСБУ не розпочав дій для визначення причин ДТП та розміру збитку, позивач звернувся до автотоварознавця ОСОБА_6 для отримання звіту з визначення вартості матеріальної шкоди, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 91276,60 гривень.

Згідно звіту №11/1 від 05.02.2018 року ринкова (утилізаційна) вартість «Chery Amulet» станом на 23.01.2018 року, після ДТП складає 19890,09 гривень, тобто різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає 71386,51 гривню.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду спричинену пошкодженням майна у розмірі 71386,51 гривень, витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 1300,00 гривень, витрати на проведення експертиз 3609,60 гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 гривень та судовий збір.

13.05.2019 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків (а.с. 83)

28.05.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду про залишення позову без руху (а.с. 85).

Ухвалою суду від 12.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 93).

08.07.2019 року на адресу суду від представника відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України Гусєва П.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Станом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом, позивач не скористався своїм правом подання заяви про виплату страхового відшкодування, не скористався своїм правом на вирішення спору у досудовому порядку, чим порушив порядок та умови отримання страхового відшкодування, оскільки право особи на звернення до суду з вимогою про захист своїм прав виникає з моменту відмови страховика у виплаті страхового відшкодування. На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до МТСБУ, оскільки вважає, що позовні вимоги до відповідача є передчасними у зв`язку із незверненням позивача до страховика в строки, передбачені Законом, просить суд розглянути справу без участі представника відповідача (а.с.99-102)

08.07.2019 року від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає його недоведеним та необґрунтованим. Відповідач зазначає, що вказані в позовній заяві звіти про визначення вартості матеріальної шкоди, проведені із порушенням «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», оскільки на їх проведення відповідача ніхто не запрошував, зазначені вихідні дані швидкості автомобілів, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, окрім пояснень позивача. 26.05.2017 року сталася ДТП, за цим фактом були внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому була проведена автотехнічна експертиза №9-371 від 29.06.2017 року, згідно висновків якої, дії водія ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, а дії водія ОСОБА_3 не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. 05.08.2017 року постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, копії матеріалів кримінального правопорушення направлені до УПП м. Запоріжжя для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності водіїв (а.с. 114-116).

11.10.2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача МТСБУ, відповідно до якого позивач зазначає, що твердження представника відповідача про не звернення позивача з повідомленням до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування є хибним, оскільки 29.12.2017 року позивачем було направлено таке повідомлення про настання страхового випадку та виплату шкоди, яке представник МТСБУ Савченко отримав 03.01.2018 року, однак всупереч законодавству протягом 10 днів не направив свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 17.01.2018 року позивач не дочекавшись відповіді від МТСБУ, самостійно звернувся до автотоварознавця для отримання звіту з визначення вартості спричиненої шкоди, просив долучити копії доказів на підтвердження своїх заперечень (а.с.133-136).

21.10.2019 року від представника відповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України Гусєва П.В. надійшли заперечення на відповідь позивача, з яких вбачається, що представником позивача адвокатом Келембетом С.В. було звернення до страховика з повідомленням про настання страхового випадку, однак не з заявою про виплату страхового відшкодування по клієнту ОСОБА_2 , а в інтересах малолітньої особи ОСОБА_7 , яке було отримано представником МТСБУ 03.01.2018 року, крім того, представник відповідача просив звернути увагу суду, що до доданого повідомлення не додано доказів того, що саме було направлено на адресу відповідача, просили долучити докази на підтвердження своїх заперечень та відмовити в задоволенні позовних вимог до МТСБУ (а.с. 154-160).

14.11.2019 року від позивача на адресу суду надійшла заява про виклик експерта для роз`яснення висновку, в судовому засіданні 05.12.2019 року клопотання було визнано судом як передчасне (а.с.174).

14.11.2019 року від позивача на адресу суду надійшла заява про залишення в частині позовних вимог до МТСБУ без розгляду (а.с. 174), в судовому засіданні ухвалою суду від 05.12.2019 року позовні вимоги позивача в частині до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду (а.с. 182).

08.01.2020 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи (а.с.190), яке в судовому засіданні 10.07.2020 року було уточнено (а.с. 224-225), ухвалою суду від 21.07.2020 року з урахуванням заперечень відповідача, клопотання позивача було залишено без задоволення.

28.01.2020 року від Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали кримінального провадження №0002405 від 27.05.2017 року за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України на 89 аркушах.

29.10.2019 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 , відповідно до якого позивач не погоджується з доводами відповідача, оскільки експертом під час дослідження проводився аналіз швидкості руху автомобіля відповідача з точки зору технічної спроможності, схему ДТП, де зафіксовано довжину сліду гальмування, тому швидкість визначена 120 км/год, такого висновку дійшов і інший експерт під час проведення експертизи №9-371 від 29.06.2017 року, на яку посилається відповідач (а.с.150-152).

В судових засіданнях позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити на підставах, викладених у ньому.

Відповідач та його представник в судових засіданнях заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі на підставах, викладених у відзиві на позов та запереченнях.

Третя особа ОСОБА_4 в судові засідання жодного разу не з`явився, причин неявки не повідомляв, клопотань та заперечень на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 26.05.2017 року за участю ОСОБА_5 та відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, яка сторонами не спростовується, тому з урахуванням положень ст. 82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню.

На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 09.09.2014 року позивачу надано право користування та розпорядження транспортним засобом «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 13).

Згідно витягу ЄРДР з кримінального провадження №0002405 від 27.05.2017 року, встановлено, що 26.05.2017 року, приблизно о 21-00 годині, водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Chery Amulet», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснював виїзд на вул. Набережна Магістраль з вул. 12 Квітня в м. Запоріжжя. При виїзді на головну дорогу водій ОСОБА_5 не надав дорогу автомобілю «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по вул. Набережна Магістраль з боку моста Преображенського в напрямку вул. Немировича-Данченка. В ході ДТП тілесні ушкодження отримали водій ОСОБА_5 та пасажири «Mercedes-Benz», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.к.п. 1-2).

Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи №9-371 від 29.06.2017 року, у розглянутій дорожньо-транспортній ситуації, у діях водія автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 невідповідність вимогам п. 12.2 ПДР не вбачається, натомість дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу») ПДР України. Встановити, чи мав водій ОСОБА_3 технічну можливість уникнути ДТП, не надається можливість, однак технічна можливість водія ОСОБА_5 уникнути зіткнення залежала від виконання ним вимог п. 16.1. та дорожнього знак 2.1. ПДР України (а.с. к.п. 46-52).

Постановою слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 05.08.2017 року кримінальне провадження №0002405 від 27.05.2017 року закрито, у зв`язку з тим, що тілесні ушкодження у водія ОСОБА_5 та потерпілих не мають ознак тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, кримінальне провадження підлягає закриттю за відсутністю складу кримінального правопорушення, однак встановлені обставини ДТП, де зазначено, що водій автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_5 , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, повинен був надати дорогу автомобілю «Mercedes-Benz» під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався по головній дорозі, не залежно від швидкості його руху, у зв`язку з цим, в діях водія автомобіля «Chery Amulet» ОСОБА_5 є невідповідність вимогам п. 16.11. та розділу (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу») ПДР, що знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Щодо оцінки дій водія «Mercedes-Benz» ОСОБА_3 зазначено, що він рухався по головній дорозі та мав перевагу в проїзді перехрестя, але в зв`язку з тим, що рухався з перевищенням швидкості, в його діях встановлено невідповідність вимогам п.п. 12.4, 12.9.б. ПДР України, що не знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Матеріали кримінального провадження направлені до УПП в м. Запоріжжя для вирішення питання про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності (а.с.117-118).

Станом на час розгляду справи, даних про оскарження та скасування постанови у встановленому КПК України порядку матеріали справи не містять.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2017 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 38 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення (а.с.14).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_5 у скоєнні ДТП доведена матеріалами кримінального провадження.

Щодо наданого позивачем копії висновку експертного дослідження №9-2 від 13.09.2018 року, суд ставиться до нього критично, оскільки дані для проведення експертизи надані з пояснень одного з учасників ДТП, крім того, в матеріалах справи мітиться висновок судової інженерно-транспортної експертизи №9-371 від 29.06.2017 року, який ніким із сторін неоскаржений та в судовому засіданні сторонами по справі не спростований.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У процесі розгляду справи не встановлено фактичних обставин щодо винуватості водія ОСОБА_3 у ДТП, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження обставин зазначених у позові, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

На підставі п. 2. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи відмову у задоволенні позову судові витрати у вигляді правничої допомоги стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись, ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.08.2020 року.

Суддя В.В. Калюжна