Справа № 183/6325/19
№ 2/183/1407/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
за участі секретаря судового засідання Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
У жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 .
В обґрунтування свого позову, зазначає, що на підставі договору дарування від 27.12.1994 року, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в Новомосковському БТІ, вона являється власницею 1/3 частини домоволодіння за АДРЕСА_1 . Також, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.10.1994 року, виданого Новомосковською державною нотаріальною конторою, вона являється власницею ще 1/3 частини означеного домоволодіння.
Раніше все домоволодіння належало її батькові ОСОБА_2 , який був власником на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому 1/3 частину успадкувала вона, а на 1/3 частину домоволодіння подала заяву про прийняття спадщини тодішня дружина померлого ОСОБА_3 , яка в свою чергу, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємців по собі не залишила.
Позивач зазначає, що починаючи з моменту набуття нею права власності на частки жомоволодіння і дотепер проживає разом зі своєю сім`єю у вищевказаному будинку, користується, сплачує всі комунальні послуги. У померлої ОСОБА_3 спадкоємців не залишилося, заповіт остання за життя не склала.
Отже позивач наполягає, що продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно, безперешкодно, відкрито користується всім нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги та несе інші витрати, які потребує домоволодіння. Інших осіб, які б мали право на 1/3 частину нерухомого майно, крім неї немає. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 , посилаючись на вимоги ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частин означеного вище домоволодіння, як за набувачем таких прав за набувальною давністю.
Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року зобов`язано Державний нотаріальний архів Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 13 липня 2020 року зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .
В судове засідання представник позивача не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області відзив на позов не подавав, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв`язку з чим судом, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, проведено заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Суду подано копію договору дарування від 27 грудня 1994 року, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 8349 та в Новомосковському БТІ 10.01.1995, у відповідності до якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар 1/3 частину домоволодіння за АДРЕСА_1 (а.с. 17).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 19), після смерті якого ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/3 частину домоволодіння за АДРЕСА_1 (а.с. 18).
Після смерті ОСОБА_2 Новомосковською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 415, у відповідності до якої ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом, отримала зазначене вище свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Також матеріали спадкової справи містять заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про прийняття спадщини на домоволодіння за АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину домоволодіння, та в подальшому уклав з позивачем договір дарування частки будинку.
Також матеріали справи мітять відомості про те, що домоволодіння за АДРЕСА_1 належали ОСОБА_2 , на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального будівництва, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою.
В свою чергу, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , даних про наявність спадкової справи судом не встановлено.
Правовідносини щодо визнання права власності за набувальною давністю регулюються наступними нормами закону.
У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України.
В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з моменту набуття нею права власності на частки нерухомого майна, з моменту отримання спочатку свідоцтва про право на спадщину, а потім і з моменту набуття права власності за договором дарування.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Частиною 4 ст.344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Факт фізичного існування нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю підтверджується зібраними матеріалами справи.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, позивачем по справі подано до суду достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених в позові. Суду доведено, що ОСОБА_1 починаючи з 1991 року безперешкодно володіє нерухомим майном, в тому числі що належало її батькові, та продовжує відкрито, постійно ним володіти, не дивлячись на наявність ще одного спадкоємця, який прийняв спадщину та не оформив своїх спадкових прав, що дає суду підстави визнати позивача власником нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України.
Аналізуючи викладене, враховуючи відсутність заперечень від відповідачів, відсутність спадкоємців ОСОБА_6 , які б отримали свідоцтво про право на спадщину на визначене нерухоме майно, та які станом на момент розгляду справи, жодних дій, пов`язаних з прийняттям спадщини на спірне нерухоме майно не вчинили, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на 1/3 частин домоволодіння за АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12,76,81,89,206, 223, 263, 265,280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності, за набувальною давністю, на 1/3 частину житлового з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в тридцяти денний термін з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.