Провадження № 2/537/371/2020
Справа № 537/361/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.08.2020 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Посмітної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці в залі суду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В подальшому 20.08.2020 представником позивача надана суду заяву з додатковими поясненнями, в якій зазначено, що кредитний ліміт був встановлений на рахунку 04.09.2017 лише після підписання відповідачем додаткової анкети 17.03.2016, тому вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк»» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно заявою АТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.
Відповідач ОСОБА_1 повторно до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ЦПК. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань, в тому числі про застосування строку позовної давності, до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 17.02.2014 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Згідно із вказаним договором ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що він ознайомлений і згоден із правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які йому були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що на час укладення кредитного договору кредитний ліміт становив 00 грн. 00 коп. В подальшому 17.03.2016 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 була підписана додаткова анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк, після підписання якої відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000 грн., що підтверджується письмовими доказами.
Відповідно до зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується письмовими доказами. Таким чином, позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу картку з установленим лімітом кредитної лінії.
Згідно п. 2.1.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку договір починає діяти з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє до повного виконання сторонами зобов`язань.
Відповідно до п.2.1.1.3.1. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку сторони на підставі ст.ст. 1048, 1054, 1956-1 ЦК України визначили договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати процентів. У відповідності до п.2.1.1.3.3. нарахування процентів здійснюється в останній календарний день місяця. Розрахунок процентів здійснюється щодня на суму трат, здійснених за рахунок кредиту.
За умовами пункту 2.1.1.2.12. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0 % - для картки «Універсальна голд»; 74,4 % - для преміальних карток: Platinum, Word Blak Edition, World Elite, Infinite. VISA Signature.
Пунктом 2.1.1.2.10 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку за користування кредитом (за виключенням Пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану проценту ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у тарифах банку та паспорті споживчого кредиту.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 546 ЦПК встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 897 грн. 47 коп. штрафу (процентна складова), а також одночасно 3505 грн. 39 коп. пені за прострочене зобов`язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що їх одночасне застосування, як і застосування подвійної пені за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів 500,00 грн.(фіксована частина) та 897 грн. 47 коп.(процентна складова), тому ці суми підлягають виключенню із загального розміру заборгованості.
Суд також зазначає, що згідно ч.1,2 ст. 222 ЦК України правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Частиною 1 ст. 221 передбачено, що правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. Тобто, в силу приписів частини 1 ст. 221 ЦК України вказаний правочин вважається ними схвалений, якщо протягом місяця з дня, коли батьки (усиновлювачі), піклувальники дізналися про його укладення, вони не заявили претензій другій стороні, схвалення правочину припускається. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08.04.2020 в справі № 303/5942/17. В матеріалах справи відсутні відомості, що до банку висувалися претензії щодо укладення договору з неповнолітнім чи договір, укладений ОСОБА_1 у неповнолітньому віці, оскаржувався.
Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 грн. Відповідно до ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто розмір судового збору, що підлягав до сплати позивачем, складає 2102 грн. Згідно платіжного доручення № BOJ64B2TJN від 23.01.2020, позивачем було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 2102 грн.(а.с.1). В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.530, 536,549, 625,1048,1049, 1054 ЦК України, суд,
Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково .
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Суддя С.О. Фадєєва
Повний тест рішення складено 27.08.2020