Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 127/16249/18

провадження № 61-13775св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - Служба у справах дітей Вінницької міської ради ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2019 року

у складі судді Крижанівського В. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року в складі колегії суддів:Копаничук С. Г.,

Медвецького С. К., Оніщука В. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі-

ПАТ «Укрсоцбанк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (з 2010 року -

ПАТ «Укрсоцбанк», з 06 липня 2018 року - АТ «Украсоцбанк», далі - кредитор) та ОСОБА_2 уклали договір про надання в період з 11 червня 2007 року по

10 червня 2009 року невідновлювальної кредитної лінії № 050/25-1059 в межах максимального ліміту заборгованості 58 944,00 дол. США зі сплатою 12,5 % річних з порядком надання траншів кредиту, передбаченим договором та поверненням траншів кредиту відповідно до пункту 1.1.2.1. щомісячно до

10 числа, починаючи з липня 2007 року рівними частинами в сумі 328,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення заборгованості в сумі 232,00 дол. США

10 червня 2022 року на умовах, визначених цим договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредит, а позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував,

в результаті чого станом на 12 квітня 2018 року виникла прострочена заборгованість у розмірі заборгованості за кредитом - 1 398 633,47 грн заборгованості за відсотками - 2 008 922,70 грн, за пенею за несвоєчасне повернення кредиту - 203 665,67 грн, за пенею за несвоєчасне повернення відсотків - 533 247,01 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

У забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором

11 червня 2007 року між кредитором та іпотекодавцями - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 050/1-543, відповідно до якого останні передали кредитору в іпотеку квартиру

АДРЕСА_1 , з оцінкою в 813 504,00 грн.

Враховуючи невиконання відповідачами основного зобов`язання позивач просив звернути стягнення на зазначену квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом - на користь ПАТ «Укрсоцбанк»; примусово виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з цієї квартири й стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 13 964,56 грн.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вінницького міського суду від 19 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» достроково стягнув всю кредитну заборгованість, тому строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов`язальні правовідносини.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року рішення Вінницького міського суду від 19 лютого 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що на час розгляду апеляційним судом справи у відповідачів на праві власності відсутнє іпотечне майно, на яке просив звернути стягнення позивач. Банк, звернувши 15 квітня 2019 року стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження у іпотечному договорі шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, задовольнив свої забезпечені іпотекою вимоги, тому іпотека згідно статті 17 Закону України «Про іпотеку» припинилась.

Враховуючи, що іпотечна квартира перейшла у власність іпотекодержателя згідно застережень іпотечного договору, вимога про виселення відповідачів

з указаних у позові підстав задоволенню також не підлягає.

Аргументи учасників справи

У липні 2019 року АТ «Укрсоцбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення не відповідають обставинам справи, оскільки розмір заборгованості в рахунок якої банк просить звернути стягнення на майно складає 1 398 633,47 грн, в той час як предмет іпотеки має оцінку - 813 504 грн, тобто виключається можливість подвійного стягнення заборгованості.

Посилання суду першої інстанції на неможливість виселення відповідачів через відсутність іншого житла не відповідає дійсності, оскільки у ОСОБА_2 згідно реєстру речових прав є у власності житловий будинок та квартира,

а у власності ОСОБА_4 - житловий будинок.

Позиція суду апеляційної інстанції про те, що АТ «Укрсоцбанк» задовольнив свої забезпечені іпотекою вимоги звернувши стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження у іпотечному договорі шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки 15 квітня 2019 року є неправильною, оскільки на дату ухвалення рішення судом першої інстанції власником предмета іпотеки були відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно відмовляти в позові

з підстав, що виникли після ухвалення рішення суду є неприпустимим.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив представника відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на касаційну скаргу,

в якому він зазначав те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції

є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Рух справи

02 серпня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до участі у цій справі як правонаступника

ПАТ «Укрсоцбанк».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 050/25-1059, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах визначених цим договором. Кредит був наданий на споживчі потреби з 11 червня 2007 року по 10 червня 2009 року - 58 944,00 долари США, а погашення мало відбуватися щомісячно до 10 числа, починаючи з липня 2007 року рівними частинами в сумі 328,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення заборгованості в сумі 232,00 доларів США - 10 червня 2022 року.

Згідно з пунктом 6.2 кредитного договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись статтею 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В. М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул.

М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз О. А. або Білоконем Ю. М. у порядку черговості, вказаному у даному пункті.

Цього дня між Банком та ОСОБА_1 укладено договір фінансової поруки.

В забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту цього ж дня між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 050/1-543, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 іпотечною вартістю 372 084,00 грн.

Зазначена квартира належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло №1343 від 03 квітня 2000 року і набута в порядку приватизації.

30 червня 2011 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором невідновлюваної кредитної лінії було стягнуто солідарно із боржників на користь

ПАТ «Укрсоцбанк» 534 263,14 грн заборгованості та 5 742,63 грн судових витрат.

13 грудня 2011 року банком було отримано у Дніпровському районному суді

м. Києва виконавчий лист № 6-5227/2011 про стягнення із ОСОБА_2

540 005,77 грн, в провадженні Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ

у Вінницькій області перебуває виконавче провадження за вказаним виконавчим документом, відкрите постановою від 22 серпня 2017 року. Кошти

з боржника стягуються з всіх видів доходів.

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1343 від 03 квітня 2000 року і набута в порядку приватизації, а не за кредитні кошти. В квартирі зареєстровані та проживають малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є онуками власників житла та проживають у вказаній квартирі разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 .

Служба у справах дітей Вінницької міської ради надала висновок від 30 жовтня 2018 року № 01-00-011-51095 про недоцільність виселення дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири

АДРЕСА_1 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, шостої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У частині першій статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18) вказано, що «суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, у межах заявлених ними вимог і на підставі доводів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь

у справі (частина перша статті 11 ЦПК України у редакції чинній на час ухвалення судового рішення). Відповідно до вимог статті 303 ЦПК України (якою керувався суд і яка була чинною на час ухвалення судового рішення) апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції».

Разом з цим апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог з інших підстав, послався на обставини щодо звернення стягнення ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, які виникли після ухвалення рішення суду першої інстанції.

При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог про виселення відповідачів без надання їм іншого постійного жилого приміщення, апеляційний суд зробив висновок, що ці вимоги є похідними від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу за рішенням суду, а враховуючи перехід квартири у власність іпотекодержателя згідно застереження в іпотечному договорі це питання має вирішується в іншому порядку.

Однак такі обставини не існували на момент розгляду справи в суді першої інстанції, не впливали на оцінку законності чи обґрунтованості його рішення апеляційним судом, тому не могли бути і підставами скасування судового рішення в апеляційному порядку.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд не перевірив законність

і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк».

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права, оскаржена постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 рокускасувати, справу № 127/16249/18 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Коротенко

Є. В. Краснощоков