Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1673/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області А.А.Надопта, за участю секретаря судового засідання С.С.Онисько, розглянувши адміністративну справу №1673/19 щодо притягнення до адміністративної відповідальності-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КпАП,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Виноградівського районного суду з 03.06.2019р. перебуває цивільна справа №1673/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яка була передана головуючому у справі судді А.А.Надопта у 06.12.2019р. у зв`язку із тим, що попередньому головуючому у справі судді В.В.Леньо представником позивача було заявлено відвід /а.с.82-86/ з приводу того, що головуючий у справі В.В.Леньо був заляканий негідною поведінкою відповідача та його батьків, дозволяв останнім вседозволеність в судовому засіданні, яка виразилась в погрозах позивачці, її представнику, неодноразово безпідставно відклав розгляд даної справи.

Під час судового розгляду даної справи по суті відповідач по справі в черговий раз дозволив собі негідну поведінку в судовому засіданні, зокрема, кричав, виражався образливо щодо позивачки та її представника, інших учасників судового засідання, не давав відкрити судове засідання, допускав образливі вислови в сторону головуючого, на зауваження головуючого вперто не регаував, таким чином проявив явну зневагу до суду, у зв`язку з чим судом було оголошена перерва в судовому розгляді в цивільній справі для розгляду питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду.

Так, з моменту оголошення судом перерви в судовому розгляді справи в цивільній справі для розгляду питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду дії суду (судді) переходять в площину адміністративного процесу, у зв`язку із чим суд повинен керуватися нормативними положеннями ст.ст.276-285 КпАП, які визначають загальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення щодо них постанов.

Так, реалізація прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.185-3 КпАП, повинна здійснюватись таким чином, щоб це не перешкоджало розгляду справи у встановлені ст.277 КпАП строки. Разом із тим, у питанні дотримання прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу слід передусім неухильно дотримуватись прецедентної практики Європейського суду з прав людини, висловленої у чисельних рішеннях Суду (справи «Озтюрк проти Німеччини», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Гурепка проти України» та інші), згідно з якою справи про адміністративні правопорушення, при наявності певних умов, повинні розглядатись за процедурою та з дотриманням процесуальних гарантій передбачених національним законодавством для кримінальних проваджень.

Між тим, ч.2 ст.277 КпАП встановлений скорочений строк розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-3 КпАП - протягом доби.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме судом перед оголошенням перерви у цивільній справі, в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки до суду не повідомила та клопотань про відкладення розгляду справи не надала, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності в порядку передбаченому ст.268 КУпАП.

За загальним правилом, встановленим ст.268 КпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КпАП, розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Разом з тим, у випадку притягнення особи до відповідальності за вказаною статею, справу може бути розглянуто і за відсутності такої особи, коли є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (ч.1 ст.268 КпАП ).

Згідно до вимог ст.ст.245,252 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі який встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, цей орган оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП про розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (ст.9 КУпАП) визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зокрема, доповідну секретаря судового засідання, а відтак суд приходить до висновку, що в умисних діях відповідача наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.185-3 ч.1 КУаАП, що достовірно стверджено зібраними матеріалами справи та даними звукозапису судового процесу.

Розглядаючи дану справу суд виходить з того, що повага до суду є чинником належного функціонування правової держави. Закон вимагає від учасників процесу, або присутніх у судовому засіданні осіб, наявність поваги до суду як одного із інститутів державної влади, обумовлює неможливість виконання судовою владою своїх функцій у повному обсязі. Адже в результаті вчинення діянь, що посягають на авторитет судової влади, фактично нівелюється принцип всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи будь-якої категорії. У загальному підсумку поширення прояву неповаги до суду, уникнення винними особами юридичної відповідальності за чинення такого правопорушення, відсутність забезпечення приміщень судів належною охороною призводить до невиконання українською державою своїх зобов`язань щодо забезпечення права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституція (ст.129) прямо передбачає, що за неповагу до суду й судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

Зазначена конституційна норма у повному обсязі кореспондується із вимогами ст.50 закону «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до змісту якої прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, тягне за собою відповідальність, установлену законом.

У кожному випадку, коли буде встановлено, що особа вчинила умисні дії, які свідчать про неповагу до суду, необхідно вирішувати питання про притягнення винних до відповідальності за ст.185-3 Кодексу про адміністративні правопорушення.

Жоден випадок прояву неповаги до суду не повинен залишатись без належного реагування суддів.

Адміністративна відповідальність за прояв неповаги до суду передбачена ст.185-3 КпАП.

Проте, згідно з положеннями чс.1,5 ст.258 КпАП, у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Натомість, питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання.

Між тим, диспозиція вказаної статті до об`єктивної сторони зазначеного правопорушення відносить наступні діяння:

- злісне ухилення від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача, експерта, перекладача;

- непідкорення зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого;

- порушення порядку під час судового засідання;

- вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил;

- невиконання поручителем зобов`язань, покладених судом під час провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства;

- неповага до Конституційного Суду з боку учасників конституційного провадження, перекладача, свідка, спеціаліста, експерта, інших учасників конституційного провадження, залучених КС до участі у справі, що виразилася у злісному ухиленні від явки на засідання, пленарне засідання Сенату, Великої палати КС або в непідкоренні цих та інших осіб розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час таких засідань, а так само вчинення будь-яких дій, які свідчать про явну зневагу до КС іншими присутніми на пленарному засіданні особами (крім суддів КС).

Таким чином, у випадку вчинення будь-яких із вище перелічених дій, суд зобов`язаний ініціювати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Між тим, в судовому засіданні встановлено факт протиправної поведінки відповідача, зокрема, його агресивні дії, які свідчать про його грубе нехтування вимогами правил поведінки в судовому засіданні, непідкорення розпорядженню головуючого, в порушенні порядку під час таких засідань, а так само вчинення будь-яких дій, які свідчать про явну зневагу до інших присутніх в судовому засіданні, зокрема, до позивача та представника позивача, які у своїй сукупності створюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КпАП.

Так, в судовому засіданні 12.02.2020р. встановлений факт грубого прояву неповаги до суду з боку відповідача по справі, який виразився в його непідкоренні розпорядженню головуючого; порушення порядку під час судового засідання, а саме, зрив судового засідання та неможливості вирішити заявлені клопотання, крик та зневажливі і образливі вислови в сторону головуючого по справі, а також інших учасників процесу, що у своїй сукупності свідчать про його явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

Слід зазначити, що така-ж негідна та неадекватна агресивна поведінка з боку відповідача ОСОБА_1 та осіб, які його супроводжують (його батьків) мала місце і 24.01.2020р., що призвело до відкладення слухання справи на 10.00 годину 12.02.2020р., про що було складено відповідний Акт, а також було здійснено виклик працівників Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до ч.1 ст.ст.221, 221-1 КпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 цього кодексу здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, місцеві господарські та адміністративні суди, апеляційні суди та Верховний Суд.

При цьому, справа про адміністративне правопорушення розглядається суддею-доповідачем зі складу суду, що розглядає справу, під час розгляду якої вчинено правопорушення, передбачене статтею 185-3 КпАП.

Відповідно до ст.284 КпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього кодексу;

3) про закриття справи.

Вимоги до змісту постанови суду про накладення адміністративного стягнення закріплені у ч.2 ст.283 КпАП.

Згідно з цими вимогами постанова має містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення;

- положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору;

- вказівку про порядок і строк її оскарження.

Окрім іншого суд зазначає, що згідно ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Для цих цілей Конвенцією передбачена ціла низка прав і процесуальних гарантій. Однак наявність таких прав і гарантій у той же час не надає переваг тим особам, які користуються наданими їм правами. Статтею 17 Конвенції «Заборона зловживання правами» передбачається, що жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Тлумачення наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що поведінка учасників судового розгляду не повинна впливати на рішення суддів у цивільному провадженні. Суддя може спиратися тільки на закон та керуватися принципами законності і верховенства права, а якщо хтось із учасників судового розгляду намагається здійснити незаконний вплив на суддю шляхом прояву неповаги до нього, нехтування його зауваженнями, то ця особа має нести відповідальність, передбачену законом.

Закон, зокрема, чч.2,3 ст.216 ЦПК України, передбачає що учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

За прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання.

В судовому засіданні суд неодноразово наголошував відповідачу ОСОБА_1 про протиправність його негідної поведінки в судовому засіданні, проте заклики до порядку позитивних результатів не надали, а відтак такі дії відповідача суд розцінює, як порушення порядку у судовому засіданні і непокора розпорядженню головуючого. Суд роз`яснив неодноразово йому на приписи ст.216 ЦПК України, проте відповідач продовжував порушувати порядок у залі судового засідання і не підкорятися розпорядженню головуючого у судовому засіданні.

Такі неодноразові умисні протиправні дії відповідача ОСОБА_1 в судових засіданнях суд обгрунтовано розцінює, як намагання відповідача та осіб, які його супроводжують, здійснити незаконний вплив на суддю шляхом прояву неповаги до нього, грубе нехтування його зауваженнями.

Згідно до вимог ст.7 ч.1 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а у відповідності до вимог ст.245 цього закону завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, відповідно до вимог ст.185-3 ч.1 КУпАП відповідальність за прояв неповаги до суду наступає в разі неповаги до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил та відповідно тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Оскільки питання про притягнення до відповідальності за прояв неповаги до суду має вирішуватися судом негайно після вчинення правопорушення та без складання протоколу про адміністративне правопорушення, то в таких справах власний єдиний унікальний номер і номер провадження (справи) за індексом «3» не присвоюється, а відтак, з огляду на це, слід долучати зазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.185-3 ч.1 КпАП до матеріалів справи (провадження), в якій було допущено прояв неповаги до суду, і обліковувати її за тим самим єдиним унікальним номером.

Відповідно до ст.ст.40-1, 283 КУпАП, ст.4 ч.2 п.5 ЗУ «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.185-3 ч.1 КпАП та керуючись ст.ст.23,293-294 КпАП України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.185-3 ч.1 КпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..

З ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 420,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

Визначена судом, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185-3 ч.1 КпАП, сума штрафу має бути сплачена порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. (ч.1 ст.307 КпАП )

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню лише після спливу вищезазначеного строку на сплату штрафу (ч.3 ст.299 КпАП ).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 цього кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Під час примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів (ст.308 КпАП ).

Відповідно до положень чч.1,5 ст.285 КпАП копію даної постанови вручити громадянину ОСОБА_1 відразу після її оголошення на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.221-1, ч.ч.2,3 ст.294 КпАП постанова суду (судді), прийнята за результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 цього кодексу, може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду вищої інстанції.

СуддяА. А. Надопта