Справа № 219/3333/18
Провадження № 6/219/53/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Єлісеєвої С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмут подання головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гайчукової Ю.С. про розшук боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

головний державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гайчукова Ю.С. звернулась до суду із поданням про розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 58353110 по примусовому виконанню виконавчого листа № 219/3333/18, виданого 17.10.2018 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з засудженого ОСОБА_1 на користь Калинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області шкоди від злочину в сумі 15496,50 грн. Під час проведення виконавчих дій ОСОБА_1 неодноразово викликався до відділу, проте не з`являвся, за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, паспорт громадянина України для виїзду за кордон не має, згідно відомостей з обліково-реєстраційних установ нерухомого майна та земельних ділянок за боржником не зареєстровано. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Станом на 29.01.2019 року рішення суду не виконано, просить вирішити питання про розшук боржника.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, державний виконавець надала заяву про розгляд подання у її відсутність, причина неявки стягувача та боржника суду не відома, заяв про відкладення розгляду справи від них не надійшло, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наділений правом викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування розшуку до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від такої явки.

В узагальнені Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року висловлено наступну позицію: суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби, як то поштових повідомлень, розписок про одержання виклику, суду не надано. У поданні не повністю викладені обставини з посиланням на належні та допустимі докази, на яких ґрунтуються вимоги заявника на час звернення до суду з відповідним поданням, зокрема, не наведено жодних належних доказів, які б підтверджували організацію розшуку боржника саме на час звернення з поданням до суду, відповіді на запити у відповідні установи з метою з`ясування місця знаходження боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, щодо приводу боржника, з посиланням на конкретні докази.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виконавець не подав до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку ОСОБА_1 , чим будуть порушені його права.

Слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника слід відмовити.

Керуючись ст.ст.19,260,261,353, 438 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні подання головного державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гайчукової Ю.С. про розшук боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Любчик