Справа № 464/637/20 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/816/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви покликається на те, що в провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває справа за її позовом до ОСОБА_3 про відібрання дитини, ОСОБА_4 , яку 21 грудня 2019 року її чоловік ОСОБА_3 забрав, і дитина в даний час проживає у його матері в с. Ключарки Мукачівського району Закарпатської області, і незважаючи на попередні домовленості відмовився повертати дитину додому. Вважає, що поведінка відповідача негативно впливає на психіку та здоровий розвиток дитини та суперечить її інтересам, а також є підстави вважати, що відповідач вчиняє розпусні дії щодо дитини. Зважаючи на її припущення негативного впливу відповідача на дитини, вважає за необхідне провести психологічне обстеження дитини та за потреби надати їй необхідну психологічну допомогу. Таке обстеження дасть можливість встановити наявність або відсутність зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, психологічного тиску та маніпуляцій дитиною. З наведених підстав просить зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити явку ОСОБА_4 до Львівського обласного дитячого психо-неврологічного диспансеру для проведення психологічного обстеження та отримання допомоги психолога.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що ОСОБА_3 вчиняє психологічний тиск та маніпулює дитиною, що спричинило погіршення емоційного контакту між нею та дитиною. Ця обставина може унеможливити або значно утруднити виконання рішення суду в разі задоволення її позову про відібрання дитини. Проведення психологічного обстеження дитини необхідно для забезпечення найкращих інтересів дитини, а також сприятиме відновленню повноцінних емоційних зв`язків доньки з нею. Зазначає, що надання доньці необхідної психологічної допомоги є співмірним, допустимим та ефективним засобом забезпечення позову та може забезпечити реальне виконання рішення суду в разі задоволення її позовних вимог. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити явку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Львівського обласного дитячого психо-неврологічного диспансеру для проведення психологічного обстеження та отримання допомоги психолога.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень п. п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції зазначив, що обраний позивачем захід забезпечення позову не спроможний забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Крім цього, позивачем не зазначено обставини, які б вказували на те, що невжиття зазначених заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову вбачається, що, як на підставу для забезпечення позову покликається на необхідність проведення психологічного обстеження дитини та надання необхідної психологічної допомоги з огляду на припущення заявника щодо негативного впливу на психоемоційний стан дитини та можливі розпусні дії відповідача щодо дитини, в умовах ситуації, яка є психотравмуючою для дитини.

У заяві ОСОБА_1 також зазначає, що проведення психологічного обстеження дитини необхідне для забезпечення найкращих інтересів дитини при прийнятті рішення по справі, оскільки дасть можливість встановити наявність чи відсутність зловживання відповідачем своїми батьківськими правами, психологічного тиску та маніпуляцій дитиною, можливого вчинення батьком розпусних дій щодо дитини, вплив поведінки батька на психоемоційний стан дитини тат наслідки такої поведінки для психічного здоров`я доньки.

На думку заявника проведення психологічного обстеження дитини відповідає і її інтересам, і інтересам дитини, та може усунути можливість невиконання чи утруднення виконання рішення суду про відібрання дитини, а також є необхідним для повного та всебічного дослідження обставин справи.

Аналізуючи зазначені ОСОБА_1 підстави необхідності забезпечення позову про відібрання дитини у виді зобов`язання відповідача ОСОБА_3 забезпечити явку доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Львівського обласного дитячого психоневрологічного диспансеру 24 лютого о 12.00 год. для проведення психологічного обстеження та отримання допомоги психолога, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви, оскільки зміст заяви ОСОБА_1 , зазначені в ній підстави необхідності забезпечення позову, на думку колегії суддів, свідчать про потребу в збиранні доказів у справі, яким би мав бути висновок психологічного обстеження, однак такий жодним чином не впливає на можливість виконання рішення суду про задоволення позову, не свідчить про те, що невжиття судом саме такого заходу забезпечення позову, про який просить заявник, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст ухвали складено 20.08.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Мельничук О. Я.