Справа № 457/12/20
провадження №2/457/104/20
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

13.01.2020 м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення інфляційних втрат в розмірі 184346,85 грн. та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 20213,88 грн., а також моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення інфляційних втрат в розмірі 184346,85 грн. та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 20213,88 грн., а також моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що звільняється від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Розглянувши зазначене обґрунтування позивача щодо звільнення його від сплати судового збору за цим позовом, суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що крім випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Позивач вважає, що даний спір пов`язаний із захистом його прав як споживача банківських послуг, тому з цим пов`язує звільнення від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте така позиція позивача не відповідає законодавству, оскільки у даному випадку спір не має на меті захист її прав як споживача послуг у відносинах з банком у розумінні статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», адже позивачка у судовому порядку має на меті захистити своє право на відшкодування інфляційних втрат та відсотків за користування грошовими коштами в порядку ст. 625 ЦК України за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що регулюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з узагальненим науково-консультативним висновком Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Позивач надав вартісну оцінку завданої йому моральної шкоди та пред`явив позовну вимогу про відшкодування йому моральної шкоди грошима в розмірі 200000,00 грн.

Тому, на підставі викладеного вище, позовні вимоги про відшкодування інфляційних втрат, відсотків за користування грошовими коштами та моральної шкоди грошима - є майновими і згідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ціна пред`явленого позову становить 404560,73 грн. Розмір судового збору має становити 4045,61 грн.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях:

Отримувач коштів УК у м.Трускавці/м.Трускавець/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37835447

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0013018

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Відповідно до п. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 177 ЦПК України, а саме: позивачем за подачу позовної заяви не сплачено судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»).

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст.175, 185 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення інфляційних втрат в розмірі 184346,85 грн. та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 20213,88 грн., а також моральної шкоди в розмірі 200 000,00 грн. залишити без руху.

Надати позивачу строк 4 дні з дня вручення ухвали для усунення недоліків.

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України https://trm.lv.court.gov.ua/sud1324/

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: В. І. Марчук