Справа №569/3554/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 з 600 грн. 00 коп. на 100 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 2 218 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 24 липня 2005 року, під час перебування у якому у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2011 року стягнуто на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 18 травня 2011 року і до досягнення повноліття. Однак на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше. З моменту присудження аліментів, зросли значною мірою і витрати на комунальні послуги, що тягне за собою і відповідно значну зміну її матеріального становища. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В той же час, відповідач не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров`я, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливим за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що не заперечує щодо обов`язку утримувати сина і погоджується, що розмір сплачуваних ним аліментів є недостатнім для утримання дитини, однак просить врахувати, що в позовній заяві відсутня інформація, яка б підпадала під одну із зазначених у ст. 192 СК України підстав та яка дає право позивачу на збільшення розміру аліментів до 100% розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку. Жодного доказу про те, що у позивача відбулися зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я до позовної заяви не додано. Поряд з цим, він сплачує аліменти регулярно, заборгованості не має. Крім того, у нього на утриманні є батьки непрацездатного віку, а у 2013 році у нього змінився сімейний стан - народилась дитина, яку він теж матеріально підтримує. Постійної роботи у нього немає, час від часу він працює неофіційно, може заробити за місяць 10 000 грн. 00 коп., а може і не заробити нічого, з 2011 року його матеріальний стан не покращився, після припинення сімейних відносин з позивачем у 2010 році він залишив їй та сину усе набуте у шлюбі майно, позову про поділ майна не подавав. Щодо комунальних послуг, які сплачує позивач, вказав, що обов`язок оплати за отримані комунальні послуги виникає у власників житла, а позивач не є власником житла, в якому вона проживає. Вказана обставина не може свідчити про погіршення матеріального стану лише позивача. Також, аліменти сплачуються на утримання дитини, а їх витрати повинні бути спрямовані саме для задоволення потреб дитини, а не на оплату комунальних послуг, якими користується позивач та всі, хто проживає за адресою реєстрації позивача. Водночас, позивач не повідомила суд, що з 2018 року вона працевлаштована продавцем у ФОП ОСОБА_5 , двічі у 2019 році їздила за межі території України (ймовірно, з метою нелегального працевлаштування), залишала малолітнього сина на термін до 6 місяців, не повідомивши ні його, ні відповідні компетентні органи про залишення сина самого. Позивач проживала та проживає в квартирі, яка була придбана в період шлюбу, володіє двома транспортними засобами, придбаними в шлюбі. Наскільки йому відомо, інших дітей не має, стан здоров`я задовільний.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2011 року в справі №2-4160/11 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 600 грн. 00 коп., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 травня 2011 року і до досягнення сином повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів .

Як вбачається із матеріалів справи визначений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2011 року розмір аліментів є меншим, ніж встановлений у ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року складає 2318 гривень, тому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 1159 грн. - 50 відсотків прожиткового мінімуму.

ОСОБА_2 є молодою, працездатною особою, з його слів має тимчасові роботи, однак працевлаштований не офіційно.

Перебування на його утриманні дитини ще однієї дитини не звільняє його від закріпленого у ст. 180 СК України обов`язку утримувати свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття. Окрім того, ним не подано жодного доказу того, що він є батьком ще однієї дитини. Аналогічно ним не подано доказів щодо перебування на його утриманні непрацездатних батьків, а копії їхніх паспортів та свідоцтво про народження відповідача не є належними доказами цього факту.

Обставин, які б перешкоджали виконанню відповідачем своїх батьківських обов`язків судом не встановлено.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), з урахуванням правил ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про необхідність збільшення розміру щомісячних аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 600 грн. 00 коп. до 1 159 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в більшому розмірі, як і доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів для стягнення мінімального рекомендованого розміру аліментів, позивач суду не надала.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 180-183, 192 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2011 року в справі №2-4160/11 у розмірі 600 гривень 00 копійок, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 159 (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 26 серпня 2020 року.

Суддя О.О. Першко