ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1209/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/1219/19 Категорія: 310020000 Чубай В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу - представник відповідача адвокат Шарая Людмила Олександрівна;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шарая Людмили Олександрівни на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Чубая В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідно до рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2007 року сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2007 року і продовжуючи до повноліття дитини.

Аліменти сплачував регулярно, заборгованість по аліментах відсутня.

Також вказує, що має стабільний дохід в виді заробітної плати, проте, на даний час у нього значно погіршився стан здоров`я, так як протягом останніх років хворіє на цукровий діабет 1 типу важкої форми, ускладнений та потребує постійної інсулінотерапії і курсового комплексного лікування. На лікування витрачаються значні кошти.

Крім того, на його утриманні перебуває мати - пенсіонер, яка також хворіє на цукровий діабет.

Враховуючи, що погіршився стан здоров`я і змінився матеріальний стан платника аліментів, є підстави для зменшення розміру аліментів.

На підставі наведеного, просив суд змінити розмір аліментів та спосіб виконання обов`язку утримувати дитину, визначений рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2007 року та винести рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і продовжувати до повноліття. Припинити виконання рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2007 року про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Виконавчий лист про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), виданий на виконання рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2007 року - відкликати.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року задоволено повністю.

Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення нею повноліття.

Відкликано виконавчий лист Чорнобаївського районного суду Черкаської області, виданий на виконання рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2007 року у справі № 2-207/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2007 року і до досягнення повноліття дитиною.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що під час розгляду справи встановлено зміну обставин, що впливають на визначення розміру аліментів, а саме погіршення стану здоров`я позивача, що призвело до переходу на менш оплачувану посаду, і як наслідок, вплинуло на його матеріальне становище.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Шарая Л.О. подала апеляційну скаргу, та просила суд рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року скасувати, та постановити нове рішення, яким відмовити у позові повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Змінивши спосіб стягнення аліментів із частки від заробітку на тверду грошову суму за позовом платника аліментів, суд першої інстанції грубо порушив положення ч. 3 ст. 181 СК України.

Також при ухвалені оскаржуваного рішення суд дійшов висновку, що надані докази впливають на зміну розміру аліментів, проте не було враховано, що не було надано оцінки запереченням апелянта та доказів, наданих позивачем.

Крім того, ухвалюючи рішення суд першої інстанції не застосував положення ч. 2 ст. 181 СК України, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції, посилаючись на положення статті 12, 81 ЦПК України, фактично їх не застосував, оскільки не врахував, що належних доказів того, що у позивача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом в 2007 році розмірі, відповідачем не надано.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів та визначивши їх розмір у 1 000 грн, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, зокрема статей 181, 182, 184, 192 СК України, оскільки надав перевагу посиланням позивача на його скрутне матеріальне становище, при цьому залишив поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін із підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони у страві є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки № 126 від 04 вересня 2019 року, виданої директором Чорнобаївської гімназії Чорнобаївської районної ради Черкаської області Дерновою Т.П., ОСОБА_3 , 2005 року народження, навчається у 9 Б Чорнобаївської гімназії Чорнобаївської районної ради Черкаської області.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської районної ради» від 23 вересня 2019 року неповнолітня ОСОБА_3 в період з 2018 року по 2019 рік періодично проходила лікування.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2007 року у справі № 2-207/2007 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2007 року і до досягнення повноліття дитиною.

З довідки СТОВ «Світанок» від 9 жовтня 2019 року № 679 вбачається, що позивач сплатив аліменти з орендної плати за земельний пай за період з 2014 по 2018 рік на утримання дочки у розмірі 9 750,15 грн.

Згідно з довідкою СТОВ «Світанок» від 9 жовтня 2019 року № 678 за період з 2007 по 2019 рік з позивача відраховано та виплачено аліменти у розмірі 159 110,42 грн.

Позивачу, який працює у СТОВ «Світанок», відповідно до довідки про доходи від

19 червня 2019 року № 20 за період з грудня 2018 року по травень 2019 року нараховано заробітної плати у розмірі 77 759,40 грн.

Встановлено також, що позивач переведений за власним бажанням з 01 жовтня 2019 року з роботи апаратник з оброблення зерна на роботу сторожем МТФ № 1, що підтверджується копією довідки № 674 від 08 жовтня 2019 року.

Також судом встановлено і сторони не заперечували, що заборгованість по аліментах у відповідача відсутня.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів суд першої інстанції виходив із того, що у позивача погіршився стан здоров`я, а саме він має невиліковне захворювання, яке супроводжується ускладненнями та потребує постійного курсового комплексного лікування, що призвело до переходу на менш оплачувану посаду і у нього змінився матеріальний стан.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього значно погіршився стан здоров`я, а тому змушений був перейти на менш оплачувану посаду і його доходи є такими, що він не спроможний виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі та на його утриманні перебуває матір-пенсіонерка ОСОБА_5 , 1943 року народження, яка також хворіє на цукровий діабет, тобто посилався на погіршення стану здоров`я та зміну матеріального стану.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального стану так і погіршення стану здоров`я, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому позивачем не було надано до суду належних доказів зміни матеріального стану, посилання на довідку про зміну посади, не можна вважати належним доказом суттєвої зміни матеріального стану, оскільки розмір заробітної плати в матеріалах справи відсутній.

Крім того, слід зазначити, що із довідки № 674 від 08 жовтня 2019 року, виданої директором СТОВ «Світанок» ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_1 було переведено з роботи апаратник з оброблення зерна на роботу сторожем МТФ № 1 за власним бажанням, а не по іншій причині.

Проте на зазначене суд першої інстанції не звернув уваги і прийшов до помилкового висновку, що у позивача змінився матеріальний стан.

Відповідно до ч.1 ст.81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування.

Позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану.

Крім того, в матеріалах справі відсутні докази, що на час постановлення рішення 2007 року про стягнення аліментів з позивача у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), позивач не мав захворювання, яке потребує постійного курсового комплексного лікування, на яке він посилається в позовній заяві про зменшення розміру аліментів, як і відсутні докази понесення ним витрат на лікування.

Відповідно до довідки № 638 від 18 червня 2019 року КНП «Чорнобаївської багато профільної лікарні Чорнобаївського району» ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет І типу та потребує лікування.

Відповідно до довідки № 951 від 08 жовтня 2019 року КНП «Чорнобаївської багато профільної лікарні Чорнобаївського району» ОСОБА_1 хворіє на цукровий діабет І типу, з 2007 року та за останні 2 роки стан погіршився.

Проте в матеріалах справи відсутні виписки про перебування позивача на амбулаторному ( стаціонарному) лікуванні та підтвердження витрат на купівлю ліків.

Колегія суддів апеляційного суду також не погоджується із висновком районного суду щодо застосування вимог ч.1 ст.192 СК України в частині зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки, шляхом зміни способу їх стягнення з 1/4 частини на тверду грошову суму в розмірі 1 000 грн.

Так, згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів , визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміну розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. А відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів , визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Проаналізувавши вищезазначені положення закону, зокрема, ч.3 ст.181 СК України, колегія суддів зазначає, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. В той час, як позивач фактично мав намір змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на погіршення свого майнового стану, та погіршення стану здоров`я, проте не довів обставин, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог.

Проте суд першої інстанції вказані норми закону та докази, які маються в матеріалах справи не врахував.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, які мають значення для її вирішення, при неправильному застосуванні норм матеріального права, тому дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шарая Л.О. слід задовольнити, рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шарая Людмили Олександрівни задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді