Справа № 2-1223/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Київський районний суд м.Харкова у складі :

головуючої судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Бабенко Дмитра Анатолійовича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», -

встановив:

Боржник, ОСОБА_2 , звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця Бабенко Д.А., в якій просить суд визнати дії приватного виконавця Бабенко Д.А. по передачі на реалізацію у ДП «СЕТАМ» на продаж квартири за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 незаконними, просить поновити строк на подання скарги.

Скарга вмотивована тим, що приватним виконавцем під час переданні на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « ОТП Банк» заборгованості в розмірі 1418756,14 грн за рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12.01.2010р., в порушення вимог законодавства, не отримано дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду з огляду на те, що у арештованій квартирі зареєстрована дитина ОСОБА_3 , 2006р.н. Крім того, квартира АДРЕСА_2 підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. проти скарги заперечував, подавши відзив, в якому зазначив, що згідно відомостей реєстру територіальних громад у квартирі, яку він передав до ДП «Сетам» на реалізацію, в рамка ВП №59354765, відсутні зареєстровані особи, в тому числі діти. Крім того, в даному випадку на арештовану квартиру АДРЕСА_2 , не розповсюджується мораторій та обмеження.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - підтримав позицію приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справ, заслухавши пояснення представників сторін, приватного виконавця, вважає що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.01.2010 року по цивільній справі №2-1223/10/03 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-702/1053/2008 від 29.07.2008р., позовні вимоги було задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість в загальній сумі 1418756,14 грн. та судові витрати. Рішення набрало законної сили, виданий виконавчий лист, який на теперішній час перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А.

Так, постановою приватного виконавця Бабенко Д.А. 13.06.2019р. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження №59354765 по виконанню виконавчого листа виданого по цивільні й справі №2-1223/10/03.

В рамках виконавчого провадження №59354765, виконавець здійснив арешт майна, зробив запити про наявність у ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на ОСОБА_5 , доходів та майна, змінив стягувача га ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

За отриманою приватним виконавцем інформацією, доходи у ОСОБА_4 відсутні, наявне нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2 , яка є предметом договору іпотеки № PML-702/1053/2008р., укладеного 29.07.2008р., в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №ML-702/1053/2008 від 29.07.2008р.

Приватний виконавець здійснив арешт та опис вказаної квартири, отримав звіт про вартість квартири та передав до ДП «Сетам» на реалізацію квартиру.

Частиною першою статті 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 ( далі Порядку реалізації арештованого майна), визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

- копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

- копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» копія акта опису та арешту майна боржника;

- копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);

- у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

- копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 ( далі Інструкції з організації примусового виконання рішень), визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Зазначеної позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 18 грудня 2019р. в справі № 755/10564/18 (провадження № 61-11256св19), від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

Приватним виконавцем здійснено запит до реєстру територіальних громад м.Харкова, щодо зареєстрованих осіб у квартирі 9 та отримав відповідь від 30.07.2019р. про відсутність зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, приватним виконавцем при здійснені запиту не вірно вказана вулиця де розташована іпотечна квартира «Чернишевського», внаслідок чого і отримав відповідь за не вірною адресою.

За договором іпотеки та реєстру речових прав на нерухоме майно вірна назва вулиці , розташування іпотечної квартири є «Чернишевська». За даними реєстру територіальних громад у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 22.04.2003р.; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата реєстрації відсутня); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 22.09.2006р.; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 22.04.2003р.

Довідка з реєстру територіальних громад м.Харкова від 03.02.2020р., є належним та допустимим доказом реєстрації осіб, інші надані довідки лише узгоджуються із інформацією реєстру.

Тобто на час передання приватним виконавцем на реалізацію іпотечної квартири в ній була зареєстрована та проживала дитина, ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак приватний виконавець, без дозволу органів опіки та піклування або відповідного рішення суду на реалізацію нерухомості, право користування якої має малолітня дитина, не отримав та не направив до ДП «СЕТАМ».

Враховуючи те, що приватним виконавцем розпочато процедуру щодо реалізації предмета іпотеки, у якому зареєстрована та проживає малолітня дитина, за відсутності дозволу органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що такі дії приватного виконавця є неправомірними.

Окрім того, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиним житлом ОСОБА_1 , у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Кредит, надано ОСОБА_1 кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті (долар США) п.2.1.1, 2.1.5 договору іпотеки.

Відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону:

Протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Надані суду документи, свідчать, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 97 кв.м., є єдиним житлом ОСОБА_1 , у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Кредит, надано ОСОБА_1 кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті (долар США) , тобто на квартиру розповсюджується мораторій на примусове відчуження.

Посилання приватного виконавця на те, що на іпотечну квартиру мораторій не розповсюджується спростовується відомостями з реєстру територіальних громад м.Харкова (довідка від 03.02.2020р) , рішенням суду від 12.01.2020р. та іпотечним договором, а також відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які є належними та допустимими доказами та не спростовані приватним виконавцем.

За ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Надані суду документи свідчать, що ОСОБА_1 дізналась про порушення її прав, після ознайомленні її представника із матеріалами виконавчого провадження 21.01.2020р. Із даною скаргою звернулась у суд 23.01.2020р., тобто в межах строків передбачених ч.1 ст. 449 ЦПК України, тому строк поновленню не підлягає оскільки не є пропущеним.

За ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи неправомірність дій приватного виконавця, суд вважає за необхідне зобов`язати приватного виконавця усунити порушення встановлені судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77,78, 447- 451 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича по передачі на реалізацію ДП «Сетам» квартири АДРЕСА_2 по виконавчому провадженню №59354765 - неправомірними та зобов"язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича усунути порушення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо скаргу не було подано.

Повний текст виготовлений 13.02.2020р.

Суддя Бородіна Н.М.