ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 654/4016/19

Номер провадження: 22-ц/819/1191/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Крижановського Миколи Михайловича, який діє від імені ОСОБА_1 , на додаткове рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Ширінської О.Х. від 10 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , третя особа: Державне підприємство «СЕТАМ», про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення,яким позовні вимоги задоволено. Скасовано арешт земельної ділянки, площею 0,01 га, кадастровий номер :02:041:0042, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений постановою про опис та арешт майна боржника від 24.07.2019 року, серія та номер: 39557733, видавник: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, державний виконавець Огородник Євген Іванович.

20 травня 2020 року адвокат Крижановський Микола Михайлович, який діє від імені ОСОБА_1 ,подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яким просить стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)на користь позивачки судові витрати, які складаються із: судового збору в сумі 784,08 грн; витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 11 526,00 грн; витрат, пов`язаних із отриманням доказів в сумі 117,81 грн.

Додатковим рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 липня 2020 року заявлені представником позивача Крижановським М.М. вимоги - задоволено частково. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрати, пов`язані з отриманням доказів у розмірі 117, 81 грн., всього: 886,21 грн. В решті заявлених вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду, адвокат Крижановський Микола Михайлович, який діє від імені ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, якимстягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогув сумі 11 526,00 грн.

Просить взяти до уваги, що у підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогудо суду першої інстанції надано копії договору про надання правової допомоги № 51 від 27.09.2019 року, акту здавання-приймання виконаних робіт (послуг) від 19.05.2020 року, рахунку від 19.05.2020 року про те, що ним прийнято від позивача оплату послуг адвоката на суму 11 526,00 грн.

При цьому, зазначив, що у відповідності до ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України установлено карантин, який в подальшому продовжено до 31 липня 2020 р. постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до п. 3 ч. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» в редакції, що діяла на час подання заяви про ухвалення додаткового рішення, розділ XII ЦПК України «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Таким чином, враховуючи, що вступна та резолютивна частина судового рішення від 04.03.2020 року була оприлюднена в ЄДРСР 16.03.2020 року, а рішення фактично було надіслано судом до ЄДРСР 28.04.2020 року, зареєстровано 29.04.2020 року та оприлюднено 30.04.2020 року, скаржник вважає, що ним не було пропущено строк на подання доказів остаточного розміру судових витрат, оскільки рішення оприлюднено в період карантину, а на цей період обчислення процесуальних строків зупинено.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В іншій частині додаткове рішення суду не оскаржується та не переглядається.

У ході апеляційного розгляду адвокат Крижановський М.М., який діє який діє від імені ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті (щодо розміру витрат) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

При поданні позову до суду першої інстанції, адвокатом Крижановським М.М. надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу в сумі 9605 грн (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2020 року в судовому засіданні адвокатом Крижановським М.М. заявлено про намір подати докази остаточного розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 68-69, 75).

Після ухвалення 04.03.2020 року судом першої інстанції рішення по суті спору, 20.05.2020 року адвокат Крижановський М.М. подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення, до якої додав копії договору № 51 про надання правової допомоги від 27.09.2019 року, акту здавання-приймання виконаних робіт (послуг) від 19.05.2020 року з детальним описом робіт на суму 11 526,00 грн та копію рахунку, що підлягає до сплати клієнтом (а.с. 81-82, 84,85, 98-99).

Відомості про оплату рахунку на підтвердження фактичних витрат позивача в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що до закінчення судових дебатів у справі та протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, стороною позивача не надано доказів для визначення розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, не надано договір про надання юридичних послуг, не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Додані до заяви про ухвалення додаткового рішення копії акту здавання-приймання виконаних робіт (послуг) від 19.05.2020 року, рахунку від 19.05.2020 року на суму 11 526,00 грн та договору № 51 про надання правової допомоги від 27.09.2019 року подані з порушенням порядку та строків подання відповідних доказів, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, заявником не надано доказів для встановлення обсягу наданих послуг і визначення розміру витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Крижановським М.М., що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 11 526,00 грн.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що заява про ухвалення додаткового рішення та докази несення позивачем витрат на професійну правничу допомогу подані з дотриманням строку на їх подання у зв`язку з установленням карантину та відповідно до вимог п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України зупиненням процесуальних строків, - до уваги не приймаються, оскільки як зазначено вище, заявником порушено порядок та строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, для подачі таких доказів, враховуючи, що остаточне судове рішення ухвалено 04.03.2020 року та п`ятиденний строк передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України закінчився до установлення з 12.03.2020 року карантину та продовження у зв`язку з цим процесуальних строків для подачі відповідних доказів.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині про відмову в задоволенні вимог про стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу - без змін як законне та обґрунтоване. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 374,375,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Крижановського Миколи Михайловича, який діє від імені ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 липня 2020 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 28 серпня 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова