Справа № 361/5582/20
Провадження № 2/361/3160/20
У Х В А Л А

25 серпня 2020 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Коваль В.В. про зняття арешту, -

встановив:

В позовній заяві позивач заявляє таку позовну вимогу:

звільнити з-під помилково накладеного арешту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 000, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця в виконавчому провадженні № 15052297, виданою 19.11.2010р., ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві;

скасувати заборону на здійснення відчуження даного майна;

виключити з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна реєстраційний запис № 10509269 від 19.11.2010р.

Позов подано в порядку цивільного провадження, з посиланням на ЦПК України. Тому питання про відкриття провадження у справі вирішується судом за правилами ЦПК України.

Згідно ст.19 ЦПК в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (ч.3 ст.19 КАС).

Згідно ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно- правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Аналізуючи даний позов на відповідність приписам ст.19 ЦПКУ та ст.19 КАСУ, суд робить такі висновки:

- даний позов пред`явлений до суб`єкта владних повноважень посадової особи державного органу;

- відповідач позивачем визначений у відповідності до приписів КАСУ, а не у відповідності до приписів ч.2 ст.48 ЦПК України;

- предметом позову є оскарження рішення державного виконавця при виконанні рішення, тобто у сфері публічно правовій, а не у приватно-правовій. За змістом позовної заяви позивач вважає помилковим рішення державного виконавця, тобто його оскаржує.

Таким чином, за всіма ознаками (за змістом спору, за спірними правовідносинами, за суб`єктним складом, за обраним способом захисту порушеного права) даний позов є адміністративним позовом з приводу оскарження дій, рішень суб`єкту владних повноважень у сфері публічно правовій.

Оскільки позивач сам обирає спосіб захисту своїх прав , то при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі суд виходить виключно з обраного позивачем способу захисту і складеного ним позову, і в даному випадку робить висновок, що поданий позивачем позов не піддягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ніяких цивільних позовних вимог (приватно-правового характеру) за предметом позову і за визначеним відповідачем позовна заява не містить.

Оскільки за першою основною позовною вимогою відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі, то відсутні підстави і для відкриття провадження у цивільній справі за другою та третьою позовними вимогами, які є похідними від першої.

При цьому позивачу слід роз`яснити , що у разі , якщо позивач є стороною виконавчого провадження (або позивач є правонаступником сторони виконавчого правлення), то він має право подати скаргу на дії, бездіяльність, рішення державного/приватного виконавця, якщо такі дії чи рішення вчинені виконавцем при виконанні рішення, ухваленого судом у цивільній справі, а у іншому випадку має право оскаржити дії, бездіяльність чи рішення виконавця чи іншої посадової особи чи органу (суб`єкту владних повноважень) шляхом подання адміністративного позову в порядку КАСУ.

У разі застосування судом заходу забезпечення позову таку заяву заявник має право подати до суду, який застосував такий захід забезпечення. (в порядку того судочинства, в якому була розглянута справа).

У разі, якщо позивач не був стороною судового або виконавчого провадження (не є правонаступником сторони судового або виконавчого провадження), а є сторонньою особою, яка вважає, що в порядку накладення арешту на майно боржника у виконавчому проваджені було описано і арештовано його (позивача) майно, то такий позов є приватно-правовим і є позовом про виключення майна з-під арешту, який може бути поданий у порядку цивільного судочинства, але за таким позовом позивач має визначити позовні вимоги у відповідності до цивільної юрисдикції, і визначити відповідачів - учасників цивільних правовідносин, для даного випадку: боржника (на чиє майно накладався арешт) і стягувача (в чиїх інтересах накладено арешт), а третьою особою залучити відповідний орган виконавчої служби. Крім того при поданні цивільного позову відповідач (відповідачі) має бути визначений у відповідності до вимог ч.2 ст.48 ЦПК України (згідно якої відповідачем у цивільному провадженні може бути або фізична особа, або юридична особа або держава; не передбачено пред`явлення позову до посадової особи).

Оскільки позов про скасування арешту пред`явлений саме до суб`єкта владних повноважень і правовідносини між сторонами виникли та існують у площині публічно-правовій, а не приватно-правовій, і позовна заява не містить позовних вимог цивільного характеру, то даний конкретний позов не підлягає розгляду в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі за даним позовом. Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у цивільній справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Коваль В.В. про зняття арешту - як таким, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Строк подання апеляційної скарги на ухвалу - 15 днів з дня складення. У разі невручення ухвали в день складення позивач має право на поновлення строку оскарження , якщо подасть апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо або згідно п.15.5 перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції, що ухвалив дане рішення.

Відповідно п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними, і такими, що зумовлені обмеженнями впровадженими у зв?язку з карантином.

Суддя Т.В. Селезньова