Справа № 202/3640/20
Провадження № 2/202/1524/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розгляд справи призначався на 26 серпня 2020 року, однак сторони в судове засідання не з`явились, натомість 17 серпня 2020 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову, відповідно до якої остання просила суд закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подану заяву позивача та дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Аналізуючи вищевказані норми процесуального права, слід зазначити, що відмова позивача від позову це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Відмова позивача від позову це вияв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду та головуючий зобов`язаний роз`яснити наслідки таких дій, а саме неможливість повторного звернення до суду з тим самим позовом.

Суд повинен перевіряти законність відмови позивача від позову, чи не порушуються при цьому інтереси самого позивача, інших осіб, які беруть участь у справі, інтереси держави. Причини відмови від позову повинні оцінюватися судом з урахуванням обставин справи.

Причинами відмови від позову, зокрема є вирішення спору в позасудовому порядку, втрата позивачем інтересу до справи.

В той же час, у відповідності до ч.6 ст.49 ЦПК України суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу ОСОБА_1 у прийняті відмови від позову, оскільки така відмова від позову суперечить її інтересам та така відмова суперечить нормам СК України в частині сімейних правовідносин, та суперечить вимогам Конституції України, зокрема, ч. 1 ст. 51.

Такою відмовою від позову позивач фактично неправомірно позбавляє себе права в майбутньому розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що, є підставою для відмови в задоволенні заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову.

Таким чином, зважаючи на волевиявлення позивача, яке суд розцінює як не підтримання поданої позовної заяви, вважає необхідним у даному випадку залишити позовну заяву без розгляду в порядку ч.1 ст.257 ЦПК України, що не позбавляє позивача повторно звернутись до суду з аналогічною позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Сімейним кодексом України, ст.ст. 13, 49, 255, 256, 247, 257 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті відмови від позову позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала в частині залишення позову без розгляду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Л.П. Слюсар