П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020року м. Київ

Справа № 369/12096/19

Провадження: № 22-ц/824/7572/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Тагінцева Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н. С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом до ТОВ «Житловий комплекс «Нові Жуляни» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових права на квартиру, в якому просила стягнути з ТОВ «Нові Жуляни» на її користь пеню в розмірі 130 901 грн 31 коп. та судові витрати просилапокласти на відповідача.

Позов обґрунтовувала тим, що 18 вересня 2017 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру. ТОВ «Нові Жуляни» зобов`язалось передати їй у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а на неїпокладався обов`язок щодо сплати вартості майнових прав. Свої обов`язки вона виконала у повному обсязі. Умовами договору також було погоджено строки завершення будівництва та введення об`єкту в експлуатацію - у строк до 19 березня 2018 року. Однак ТОВ «Нові Жуляни» у даний строк будівництво не завершило, об`єкт в експлуатацію не введений.

Пунктом 5.2.1. Договору встановлено, що Відповідач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за Договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно Форвардного контракту. Зобов`язаннями за Договором, серед інших, є зобов`язання Відповідача належним чином забезпечити будівництво Об`єкта будівництва з дотриманням державних будівельних норм, проектної та технічної документації, забезпечити та здійснити належне підключення будинку до електричної мережі, газопостачання інших комунікацій, а також зобов`язання у строки, передбачені Договором, прийняти та ввести Об`єкт будівництва в експлуатацію, а також передати позивачу майнові права на квартиру задля того аби позивач оформив правовласності на придбану ним квартиру.

Згідно пункту 6.2. Договору у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), відповідач сплачує пеню позивачу у розмірі 0,1% від суми ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується.

Оскільки ТОВ «Нові Жуляни» не виконав своєчасно зобов`язання у відповідності до п. 2.4. Договору, то на підставі п. 6.2. Договору Продавець зобов`язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі 0,1% від ціни Договору за кожний день прострочення згідно розрахунку, що за період з 20 червня 2018 року по 11 вересня 2019 року становить 130 901 грн 31 коп.

У добровільному порядку вони, сторони,вирішити спір не можуть, атому вважала своє право порушеним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Житловий комплекс «Нові Жуляни» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових права на квартиру відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Тагінцев А. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі та вирішити питання судових витрат.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що сторони під час укладення договору не досягли усіх умов, як передбачено ч. 1 ст. 638 ЦК України, посилаючись на те, що встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої умови як строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. На момент укладення договору позивач та відповідач досягли згоди щодо всіх його умов, в т.ч. істотних щодо предмету та ціни договору, про що свідчить підписання договору без будь-яких застережень з боку обох сторін. Позивачем належним чином виконано його обов`язки щодо сплати ціни майнових прав в розмірі та строки, встановлені Договором, а відповідачем прийняте таке виконання, про що ним видано відповідну довідку про оплату майнових прав, яка міститься в матеріалах справи. Питання відноснонедосягнення згоди щодо строку введення в експлуатацію ані позивачем, ані відповідачем не ставиться та не оспорюється, з огляду на те, що такий строк сторони встановили та визначили в Договорі. Висновки суду першої інстанції про те, що строк конкретно не визначений, а лише визначений як орієнтовний є безпідставними з огляду на те, що договором визначена конкретна дата - 19 березня 2018 року як строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. У пункті 6.2 договору сторони, з урахуванням принципу свободи договору, вільно та на власний розсуд визначили, що відповідач (продавець за договором) у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. договору), сплачує позивачу (покупцю за договором) пеню у розмірі 0,1 % від ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення. У цьому випадку сторони правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства, самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, оскільки у законодавстві відсутня безпосередня та недвозначна заборона на відступлення від вимоги щодо визначення у договорі розміру пені за порушення виключно грошових зобов`язань. Посилання суду першої інстанції на те, що пункт 2.4. Договору носить технічний характер, оскільки вказує на технічну характеристику житлового буднику та міститься в розділі 2, який має назву «Технічні характеристики квартири» є упередженим та неправомірним. Також суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що зобов`язання щодо прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто, до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність. Відповідач, як сторона договору, який укладений між ним та позивачем, взяв на себе зобов`язання побудувати об`єкт будівництва в обумовлений договором строк та термін, навіть із врахуванням додаткових трьох місяців (п. 2.4. договору), що не буде порушенням умов договору, то таке зобов`язання відповідачем не виконане станом на сьогодні. Отже у позивача абсолютно справедливо та на підставі чинного законодавства обґрунтовано виникло право стягнути з відповідача пеню за неналежне виконання умов договору зі сторони відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 липня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Житловий комплекс «Нові Жуляни» Герасименко В. М. вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню. У діях відповідача відсутній склад цивільно-правового порушення, що виключає застосування до відповідача стягнення у вигляді пені. Судом першої інстанції вірно встановлено, що зобов`язання щодо прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність. Відповідач погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин. За вказаних обставин пункт 2.4. договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру носить технічний характер, оскільки вказує на технічні характеристики житлового будинку. Пункт 2.4. Договору містяться в розділі 2, який має назву «Технічні характеристики квартири». Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що термін прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначений, замість цього вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин та не регулюється нормами цивільного законодавства, склад цивільно-правового порушення зі сторони відповідача відсутній. За вказаних обставин до відповідача не може бути застосована відповідальність у вигляді пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи, 18 вересня 2017 року між ТОВ «Нові Жуляни» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 . Даний договір укладений на виконання Форвардного контракту №45653-А/3, придбаного покупцем згідно договору № 45653-А/3 купівлі-продажу деривативу від 18вересня 2017 року, укладеного між позивачем та ТОВ «КУА «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН», що діяла від свого імені за рахунок та в інтересах ЗНВПІФ «АКІНІТА» за результатами відкритого аукціону проведеного «Перспектива Коммідіті» від 18 вересня 2017 року.

У відповідності до п.1.1 договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_1 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що предметом договору є майнові права на квартиру, які після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації покупцем права власності в установленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим договором продавець зобов`язаний передати покупцю документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру.

Пунктом 1.4. договору сторони обумовили, що майнові права на квартиру за цим договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі квартири підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повного виконання покупцем своїх зобов`язань за цим договором.

В п. 3.1. договору сторонами було обумовлено, що ціна майнових прав на квартиру на момент підписання договору становить: 292 190 грн 43 коп., в тому числі ПДВ 48 698 грн 40 коп., що еквівалентно 11 141,93 доларів США.

Пунктом 2.4. договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - 19 березня 2018 рік. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього договору.

П.п. 5.2.1. п. 5.2. договору визначено, що продавець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно форвардного контракту.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), продавець сплачує пеню покупцю в розмірі 0,1% від суми ціни майнових прав на квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується.

Відповідно до п. 4.1. договору, даний договір укладається під відкладальною обставиною, якою сторони визнають пред`явлення до виконання Форвардного контракту покупцем, за відповідним актом (прийому-передачі) пред`явлення до виконання форвардного контракту.

Із змісту Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 18вересня 2017 року № № 36/В3-2,укладеного між ТОВ «Нові Жуляни» та ОСОБА_1 , убачається, що сторони не узгодили всі умови вказаного договору.

Зокрема, пунктом 2.4. договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - 19 березня 2018 рік. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що термін прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначений, замість цього вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правих відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони позивача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина першої статті 638 ЦК України зазначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суд першої інстанції вірно вказав, що встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації.

Згідно ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк та термін виконання зобов`язання визначений правочином, а саме встановлена орієнтовна дата - 19 березня 2018 року, колегія суддів відхиляє, оскільки строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі конкретно не визначений, у пункті 2.4. договору зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата прийняття об`єкта будівництва до експлуатації.

Встановивши, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначено, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ ТОВ «Нові Жуляни» відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені).

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 369/6303/19 (провадження № 61-6531св20).

Доводи апеляційної скарги про те, що зобов`язання щодо прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність та відповідач, як сторона договору, яка взяла на себе зобов`язання побудувати об`єкт будівництва в обумовлений договором строк та термін, повинна нести відповідальність відповідно до укладеного договору, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

В чинному законодавстві України таке поняття як прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію відсутнє.

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.

Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).

Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єктів, необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з наступними змінами і доповненнями).

Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

В п. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Повноваження Держархбудінспекції здійснюються її апаратом. При цьому реєстрація (повернення, скасування реєстрації) декларації щодо об`єктів, які розміщено на території кількох адміністративно-територіальних одиниць та вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності яких після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на дві і більше адміністративно-територіальні одиниці, здійснюється безпосередньо апаратом Держархбудінспекції, а щодо інших об`єктів - її територіальними органами за місцезнаходженням таких об`єктів.

Так як прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин.

Інші доводи апеляційноїґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо необгрунтованості позовних вимог є законними і обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну адвоката Тагінцева Андрія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль