Справа № 205/3568/20
Провадження № 2/0203/995/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної А.Д.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

28 липня 2020 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 205/3568/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісяця, з подальшою індексацією, відповідно до закону, починаючи з дати подання і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2008 року, справа № 2-588/2008. У шлюбі у них народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За поясненнями позивача, після розірвання шлюбу донька залишилась жити з нею та перебуває на її утриманні, відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин матеріально дитині не допомагав, участі у її вихованні не приймав. При цьому рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2007 року по справі № 2-1445/2007 на користь позивача з відповідача були стягнуті щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до її повноліття у розмірі 500,00 грн, починаючи з 09 січня 2007 року. Вказане рішення суду відповідач не виконував, аліменти не виплачував, у зв`язку з чим з 2007 року станом на 01 листопада 2019 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-1445/2007 від 30 березня 2007 року у загальному розмірі 84085,49 грн.

Як зазначила позивач, донька, ОСОБА_4 , у квітні 2020 року досягла повноліття, продовжила навчання та є студенткою Комунального вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради фельдшерського відділення ІІ курсу денної форми навчання, зарахована на бюджет 01 вересня 2018 року, період навчання з 01 вересня 2018 року по 01 липня 2022 року. Денна форма навчання не дозволяє працевлаштуватися для самостійного повного матеріального забезпечення, але їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники, заняття з репетиторами тощо, тому потребує матеріальної допомоги. Позивач змушена сама утримувати та виховувати доньку, працювати для матеріального забезпечення себе самої та дитини, причому заробітку, який отримує позивач недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дитини. Також позивач зазначила, що відповідач переважно працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід, аліменти не платить, стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має, неофіційні місця роботи невідомі.

Тому, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісяця з подальшою індексацією, до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У судовому засіданні позивач та її представник пояснили обставини справи таким чином, як про це зазначено вище та підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Проте під час судового засідання він повідомив суд про те, що повністю заперечує проти позовних вимог та вважає, що заявлена позовна вимога є завищеною, бо він може сплачувати лише 20 відсотків від мінімальних доходів. Інших пояснень щодо суті позовних вимог відповідач суду не надав.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, проте 26 серпня 2020 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2020 року було прийнято до провадження цивільну справу № 205/3568/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

З урахуванням заяви третьої особи про розгляд справи без її участі, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд на місці ухвалив розглядати справу за даною явкою без участі третьої особи.

Під час розгляду справи судом були заслухані пояснення учасників справи, враховані письмові пояснення третьої особи, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

26 серпня 2020 року у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 29 травня 1998 року зроблено запис за № 345. Це підтверджується відомостями з копії свідоцтва про одруження від 20 травня 1998 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 11).

У шлюбі між сторонами народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько дитини ОСОБА_5 , мати дитини ОСОБА_6 . Це підтверджується копією медичного свідоцтва про народження, дата видачі 09 травня 2020 року, копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 14 червня 2002 року з відповідним перекладом з англійської мови (а.с. 12-14).

Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2008 року, справа № 2-588/2008, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 07 травня 2008 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 210 від 07 травня 2008 року (а.с. 15).

Після розірвання шлюбу донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилася жити з матір`ю, ОСОБА_6 , що не заперечувалось відповідачем.

У квітні 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досягла повноліття, продовжила навчання та є студенткою Комунального вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради фельдшерського відділення, ІІ курсу, денної форми навчання, зарахована на бюджет 01 вересня 2018 року (наказ № 18/193-с від 28 липня 2018 року), період навчання з 01 вересня 2018 року по 01 липня 2022 року. Це підтверджується копією довідки № 121 від 09 квітня 2020 року, виданою Комунальним вищим навчальним закладом «Дніпровський базовий медичний коледж» (а.с. 16).

Позивач є здоровою та працездатною, перебуває на обліку в Центральному управлінні соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради у Шевченківському районі та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 558 від 29 квітня 2004 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» з 25 липня 2018 року до 20 січня 2023 року їй призначено допомогу компенсацію на надання соціальних послуг її матері громадянці похилого віку, інваліду 2 групи, дитині війни ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки остання не здатна до самообслуговування і потребує постійної сторонньої допомоги. За період з лютого 2019 року по березень 2020 року нею було отримано компенсацію на загальну суму 2804,80 грн. Це підтверджується копією довідки Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Шевченківському районі про отримання допомоги від 15 квітня 2020 року за вих. № 07.1-2/2/1185, копією довідки Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Шевченківському районі від 15 квітня 2020 року за вих. № 07.1-2/2/1186 (а.с. 17).

Відповідач є здоровим та працездатним, за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є керівником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометалактив», (а.с. 23-28), має у приватній власності 1/3 квартири в житловому будинку літ.А-5, квартира АДРЕСА_1 , відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 22), матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, має заборгованість зі сплати аліментів з 2007 року у загальному розмірі 84085,49 грн (а.с. 18-21).

При цьому до матеріалів справи додані копії виписок про рух коштів по банківських рахунках, що належать відповідачу, отримані в рамках здійснення виконавчого провадження ВП № 400878 щодо виконання виконавчого листа № 2-1445/07 від 30 березня 2007 року, з яких вбачається, що відповідач за період з 18 березня 2015 року по 10 грудня 2019 року мав дохід, зокрема, у виді заробітної плати (а.с. 29-85).

Також до матеріалів справи додані копії квитанцій та платіжних доручень щодо наявних у позивача витрат на утримання дитини, зокрема, на одяг, харчування та оплату комунальних послуг (а.с. 86-94).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу виплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи з дати подання і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Суд, вирішуючи позовні вимоги по суті, виходить з наступного.

Суд, з урахуванням положень статті 9 Конституції України, зазначає, що відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Згідно зі статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною 1 статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року 2027 гривень, з 1 липня 2118 гривень.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року № 759/10277/1 (61-22317св19), будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За правилами, встановленими статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Відповідно до пункту 1, пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними; 14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" ; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Частинами 1, 2, 3 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і в заємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі дока зам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

Суд, з урахуванням викладеного вище, зазначає, що повнолітня дитина сторін проживає разом з матір`ю та продовжує навчання, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто. Тому у суду наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Так, позивач у своєму позові зазначає про необхідність стягнення з відповідача саме 5000,00 грн, обґрунтовуючи це тим, що зокрема за 2019 рік щомісячна заробітна плата відповідача складала у 2019 році 8001,70 грн, на утримання дитини позивач витрачає близько 13000,00 грн щомісячно, до яких вона віднесла: сплату продуктів харчування, витрати, сплачені в господарських магазинах, аптеці тощо, без урахування витрат на одяг та взуття. Водночас суд не бере до уваги надані позивачем квитанції щодо сплати витрат на оплату комунальних послуг, бо вони належать до додаткових витрат на утримання дитини, про необхідність стягнення яких позивачем не зазначено у позовній заяві, з урахуванням вимог статті 185 Сімейного кодексу України.

При цьому суду не було надано належних письмових доказів щодо розміру доходів відповідача в тому числі у 2020 році, зокрема довідки про доходи з органів податкової служби. Натомість, суд враховує те, що за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сформованим станом на 12 травня 2020 року, відповідач є керівником юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрометалактив», метою діяльності якого є отримання прибутку, а видом діяльності виробництво автотранспортних засобів, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Відповідач не надав суду будь-яких заперечень з цього приводу або інших доказів на противагу фактам, встановленим під час судового розгляду.

Водночас суд враховує вимоги статті 182 СК України, а також те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інших дітей на утриманні він не має, дитина сторін навчається у навчальному закладі за бюджетні кошти, законодавчо визначений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, тому вважає, що аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 2000,00 грн є достатніми та необхідними для її матеріального утримання.

З огляду на викладене, суд, враховуючи, аналіз вищевикладених норм чинного законодавства України, встановлений на законодавчому рівні прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а також встановлені в ході судового розгляду обставини справи, наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 та стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісяця з подальшою індексацією на період навчання, починаючи з дня подання позову 19 травня 2020 року і до закінчення навчання 01 липня 2022 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн щомісяця з подальшою індексацією на період навчання, починаючи з дня подання позову 19 травня 2020 року і до закінчення навчання 01 липня 2022 року, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення в частині стягнення коштів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 31 серпня 2020 року.

Суддя Ф.М. Ханієва