Справа № 426/3848/19
Провадження № 22-ц/810/1074/19
ПОСТАНОВА

іменем України

03 лютого 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Авалян Н.М. (суддя-доповідач)

суддів Єрмакова Ю.В., Луганської В.М.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_1

на ухвали Сватівського районного суду Луганської області (суддя Скрипник С.М.)

від 19 листопада 2019 року та від 26 листопада 2019 року

у справі про захист прав споживача

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Луганськгаз»

встановив:

Предметом апеляційного оскарження є дві ухвали суду першої інстанції: про відмову у забезпеченні позову та про відмову в забезпечення доказів.

Позивач просить зазначені ухвали скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явились, що відповідно до ч. 2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні позову апеляційний суд зауважує наступне.

Позивач просив забезпечити позов шляхом зобов`язання відповідача ПАТ «Луганськгаз» не переривати надання послуг та забезпечити гарантоване, безумовне постійне газопостачання до домоволодіння за місцем проживання позивача до закінчення судового спору по суті.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано, що вжиття заходів забезпечення позову в зазначений спосіб є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а також, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п.1,4) зазначено, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначені вимоги судом першої інстанції дотримано.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Позивачем заявлено наступні позовні вимоги:

1) про зобов`язання відповідача ПАТ «Луганськгаз» надати споживачу ОСОБА_1 повну достовірну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент. А також про її виробника (виконавця, продавця), копії установчих документів: статут, довідку ЕГРПОУ, ліцензію на провадження господарської діяльності з продажу й розподілу газопостачання; інформаційно дійсні належно оформленні до вимог діловодства пл/вимогу з штрих-кодом країни отримувача комунальних платежів України та рахунок зроблений за Законом № 3551-ХII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» що має вищу юридичну силу, а не за недійсним підзаконним актом завірений штампом та печаткою ПАТ «Луганськгаз» підписом відповідальних осіб головного бухгалтера та керівника ПАТ «Луганськгаз»; копію договору РЕМ (ЛЕО) з відповідною територіальною громадою України; акт передачі у користування ПАТ «Луганськгаз» власності СССР; договір газопостачальника з оператором системи:

2) про зобов`язання відповідача виконати обов`язок щодо перерахунку незаконно отриманої переплати від позивача оплати послуг за останні 4-ри роки за загальновідомими, дійсним, достовірним, законним механізмом розрахунку тарифу на газ без «реверсу» 4, 00 за 1 м з НДС, у межах норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зарахувати її у рахунок подальших платежів про що надати позивачу належно оформлене роздрукування особистого рахунку споживача.

Виходячи з предмету позову, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не пов`язаний з виконанням рішення суду у разі задоволення позову судом.

Щодо ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 26 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні доказів апеляційний суд зауважує наступне.

Позивач просив забезпечити позов шляхом витребування у відповідача ПАТ «Луганськгаз»:

- установчих документів відповідача ( Статут, довідку ЄДРПОУ);

- ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу газопостачання;

- копії договору/угоди РЕМ (ЛЕО) з відповідною територіальною громадою України;

- акту передачі у користування ПАТ «Луганськгаз» власності СССР;

- договору газопостачальника з оператором системи;

- копій установчих документів: Статуту, довідки ЄДРПОУ, ліцензії на провадження господарської діяльності з продажу й розподілу газопостачання, інформаційно дійсні належно оформлені до вимог діловодства пл./вимогу з штрихкодом країни отримувача комун/платежів України та рахунок, зроблений за Законом № 3551- XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що має вищу юридичну силу, а не за дійсним підзаконним актом, завірений штампом та печаткою ПАТ «Луганськгаз» підписом ПІБ відповідальних осіб, гл. бухгалтера та керівництва ПАТ «Луганськгаз», копію договору/угоди ПАТ з відповідною територіальною громадою України, акт передачі у користування ПАТ «Луганськгаз» власності СССР, договір газопостачальника з оператором системи, сертифікат відповідності, для заключення 2-а екз. належно оформлених договору газопостачання споживачу без запису персоніфікованих даних, виписку (реєстр, розрахунковий документ) за останні 3 роки по рахунку ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не обґрунтовано у своїй заяві необхідність забезпечення доказів, не наведено достатніх та вагомих доказів, що зазначені нею документи можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а крім того, частина документів, які просить витребувати відповідач, додана відповідачем до відзиву на позовну заяву та знаходяться у матеріалах справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права, а також правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленим в постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19 та від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18,

За змістом ст.116 ЦПК України суд має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Велика Палата Верховного Суду в зазначених постановах висловила правовий висновок про те, що забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втрати у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд можу вжити заходи для забезпечення доказів.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів не містить посилань на ризики чи загрози того, що докази, про забезпечення яких порушується питання, можуть бути втрачені чи їх неподання стане згодом утрудненим або неможливим.

З огляду на те, що під час розгляду заяви судом не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати документів, які просить витребувати позивач, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом витребування у відповідача документів та завірених копій документів.

Отже, оскаржувані ухвали суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391ЦПК України,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 19 листопада 2019 року про відмову у забезпеченні позову залишити без змін.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 листопада 2019 року про відмову в забезпечення доказів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови 07 лютого 2020 року.

Головуючий: Н.М.Авалян

Судді: Ю.В.Єрмаков

В.М.Луганська