Ухвала

14 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 477/8/20

провадження № 61-11655ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чабанова Анастасія Олександрівна, нарішення Жовтневого районного суду Миколаївської області 12 травня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, державного кадастрового реєстратора Відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , приватний підприємець ОСОБА_3 , Державне підприємство «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», про встановлення факту неправильності внесення даних до Державного земельного кадастру, визнання незаконним та скасування, скасування державної реєстрації, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

1 серпня 2020 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чабанова А. О., на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області 12 травня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 червня 2020 року, повний текст якої складено 3 липня 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чабанова А. О., не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області 12 травня 2020 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 30 червня 2020 року заявник, зокрема, вказує відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

При цьому заявник не визначає, щодо застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок. Узагальнене посилання заявника на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України не свідчить про визначення ним конкретних підстав, на яких подається касаційна скарга.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, і надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чабанова Анастасія Олександрівна, на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області 12 травня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 30 червня 2020 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко