Постанова

Іменем України

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 182/8821/15-ц

провадження № 61-39774св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та малолітньої ОСОБА_4 ,

відповідачі: ОСОБА_5 , Публічне акціонерне товариство «ДТЕК «Дніпрообленерго»,

третя особа - Нікопольська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та малолітньої ОСОБА_4 , звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» (далі - ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго») про визнання договору про користування електричною енергією припиненим, зобов`язання укласти договори про користування електричною енергією.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони є користувачами будинку АДРЕСА_1 .

Позивачі проживають у вказаному будинку однією сім`єю у складі: ОСОБА_1 , 1955 року народження, ОСОБА_2 , 1955 року народження, ОСОБА_3 , 1987 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження.

ОСОБА_1 був споживачем послуг з енергопостачання за адресою вказаного будинку у 2002, 2006, 2008 роках, між ним та ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» укладалися письмові договори про користування електричною енергією.

15 травня 2014 року між ОСОБА_5 як власником будинку та ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» було укладено договір про користування електричною енергією № 1402007.

06 серпня 2014 року ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» без попередження припинив подачу електричної енергії до будинку, в якому проживають позивачі. Позивачам стало відомо, що відключення енергії проведено на підставі заяви власника будинку ОСОБА_5 від 24 липня 2014 року.

Враховуючи, що позивачі є користувачами зазначеного житлового будинку, проте ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» відмовляється укладати з ними договори про користування електричною енергією та відновлювати електропостачання, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та малолітньої ОСОБА_4 , просили суд:

визнати договір про користування електричною енергією, який укладений між ОСОБА_5 і ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» 15 травня 2014 року, припиненим на підставі його заяви від 24 липня 2014 року і пункту 6 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН);

зобов`язати ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» укласти з кожним із позивачів договір про користування електричною енергією;

зобов`язати «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачі не є наймачами чи користувачами будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_5 . Їх реєстрація в цьому будинку не може слугувати підставою для зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» укласти договір про енергопостачання за вказаною адресою. При поданні заяви про укладення договорів з ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» позивачі не надали документів на підтвердження права користування чи власності на будинок АДРЕСА_1 . Зазначені документи також не залучалися до матеріалів справи. Посилання позивачів, представника позивачів про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані в будинку колишнім власником не підтверджують факту того що вони є наймачами будинку чи факту укладання ними договорів користування будинком АДРЕСА_1 із новим власником ОСОБА_5 і тому, на думку суду, не може слугувати підставою для задоволення позову щодо зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» укласти договір про енергопостачання за вказаною адресою

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання договору від 15 травня 2014 року № 1402007 про користування електричною енергією припиненим та зобов`язання укласти договір про користування електричною енергією із позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки позивачі не є сторонами зазначеного договору і при поданні заяви про укладення договорів з ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» вони не надали документів, які б підтверджували право користування чи власності на будинок АДРЕСА_1 , як того вимагає пункт 3 ПКЕЕН.

Разом з цим суд апеляційної інстанції вважав, що позовні вимоги про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання до вказаного будинку підлягають задоволенню з огляду на те, що позивачі в справі проживають у цьому будинку однією сім`єю разом з малолітньою ОСОБА_4 , між позивачами та власником будинку існує спір щодо права власності на нього, а відключення постачання електроенергії до будинку є порушенням прав позивачів в розумінні ст. 16 ЦК України, які є користувачами послуг з електропостачання.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У липні 2018 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_5 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 жовтня 1995 року нотаріусом Першої нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко В. С.

Позивачі проживали у вказаному будинку як до, так і після набуття ним права власності на цей будинок. У зв`язку із сімейними обставинами у 2013 році він запропонував позивачам звільнити будинок або придбати його у власність, але отримав відмову. 24 квітня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду з позовом про визнання заповіту недійсним та визнання за ним права власності на частину будинку. Вказана справа на час його звернення з касаційною скаргою судом не розглянута.

ОСОБА_5 вважає безпідставним застосування апеляційним судом до спірних правовідносин статті 16 ЦК України та задоволення позовних вимог про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання до будинку, який належить йому на праві власності.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що постанова апеляційного суду оскаржується в частині задоволених позовних вимог щодо зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання до будинку АДРЕСА_1 . В іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується, а тому в касаційному порядку не переглядається.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та малолітньої ОСОБА_4 , на касаційну скаргу. У відзиві вказано про необґрунтованість доводів касаційної скарги ОСОБА_5 .

Вважають, що наявність у них з ОСОБА_5 родинних зв`язків, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року, спростовують доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що позивачі самовільно проживають у будинку АДРЕСА_1 .

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Суди встановили, що ОСОБА_5 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 26 жовтня 1995 року нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко В. С.

В указаному будинку були зареєстровані та проживали позивачі як до набуття ОСОБА_5 права власності, так і після цього. Вимогу про звільнення будинку позивачі не виконують, договір найму житлового приміщення позивачі із власником будинку не укладали.

15 травня 2014 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» було укладено договір про користування електричною енергією № 1402007.

06 серпня 2014 року ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» за заявою ОСОБА_5 від 24 липня 2014 року припинив постачання електричної енергії до вказаного будинку.

26 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» із заявою про укладення договору про користування електричною енергією.

Листом від 04 грудня 2015 року № 39246/1700 ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» відмовило ОСОБА_1 в укладанні вказаного договору із посиланням на те, що між товариством і ОСОБА_5 існує договір про користування електричною енергією від 15 травня 2014 року № 142007, а переукладення такого договору здійснюється лише за фактом зміни власника житлового приміщення. Для укладання договору ОСОБА_1 необхідно надати документ, що підтверджує його право власності на спірний будинок.

15 грудня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» із заявою про укладання нового договору про користування електричною енергією та відновлення енергопостачання без документу, що підтверджує право власності, яку ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» отримало 16 грудня 2015 року. Відповіді на цю заяву ОСОБА_1 не отримав.

З аналогічними заявами до ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» зверталися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте їм було відмовлено в укладанні відповідного договору.

Суди встановили, що ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» за заявою ОСОБА_5 (власника будинку) від 24 липня 2014 року правомірно припинив постачання електричної енергії до будинку, тобто у такий спосіб відбулось розірвання укладеного між цими особами 15 травня 2014 року договору про користування електричною енергією за згодою сторін цього договору.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що постачання електричної енергії споживачу (абоненту) можливе тільки за наявності договору про постачання енергетичними ресурсів через приєднану мережу, укладеного між постачальником і споживачем (абонентом).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

За таких обставин:

оскільки суди відмовили в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» укласти з кожним із позивачів договір про постачання електричної енергії, і в цій частині судові рішення не оскаржуються та в касаційному порядку не переглядаються;

позовна вимога про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_1 є похідною від вимоги про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» укласти з кожним із позивачів договір про постачання електричної енергії;

підстави для задоволення про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання до будинку за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, тому що відповідний обов`язок не передбачений ні договором, ні актом цивільного законодавства.

Як наслідок, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго»безкоштовно підключити енергопостачання до вказаного будинку, але з інших мотивів, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивах відмови цієї позовної вимоги.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначених вимог позивачів, оскільки договір на постачання електричної енергії із позивачами не укладався, а вони не є споживачами цього виду послуг.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

У зв`язку чим касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову апеляційного суду в частині зобов`язання ПАТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати, а рішення суду першої інстанції в цій частині змінити в мотивувальній частині.

Керуючись статтями 400, 412 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго», третя особа - Нікопольська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, про зобов`язання Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго», третя особа - Нікопольська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, про зобов`язання Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпрообленерго» безкоштовно підключити енергопостачання за адресою: АДРЕСА_1 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року в скасованій частині втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук