Справа № 462/1190/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 серпня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.,

за участю: секретаря судових засідань - Гербут Н.М.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась з позовом до суду, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою

АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку № 21-20 від 21.02.2020 року виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Широка 94» вона є основним квартиронаймачем, проживає та зареєстрована у вказаній квартирі. Крім неї, в квартирі також зареєстровані її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак відповідачі не проживають у вказаній квартирі понад рік без поважних причин, не сплачують комунальні платежі з утримання житла, особистого майна відповідачів у квартирі теж немає. Жодних перешкод у користуванні житлом ні нею, ні іншими членами сім`ї не чинилось. Враховуючи, що відповідачі тривалий час, без поважних причин не проживають в спірній квартирі, а факт їх реєстрації в квартирі позбавляє її можливості вільно користуватись та розпоряджатись майном, покликаючись на норми ст.ст. 316, 317, 321, 379, 405 Цивільного кодексу України просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.03.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.15).

В судовому засіданні позивач, за її згодою допитана як свідок відповідно до вимог

ст. 234 ЦПК України, позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, при цьому доповнила, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована вона і два її сини, однак відповідачі не проживають з нею за місцем їх реєстрації більше 5 років, їхнє місце проживання їй невідоме, витрати за житлово-комунальні послуги вона сплачує самостійно, конфліктних ситуацій з відповідачами не було, залишили місце проживання добровільно, перешкод в користуванні майном відповідачам ніколи не чинилось. Факт реєстрації в квартирі крім неї ще відповідачів завдає додаткових матеріальних витрат та позбавляє можливості здійснити приватизацію квартири. Просить позов задовольнити.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. У визначений судом відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подали, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомили, заяв про поновлення строку для подання відзиву до суду також не подано.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Як встановлено зі змісту позовної заяви позивач обгрунтовує свої позовні вимоги положеннями нормативно-правових актів, які регулюють питання права приватної власності, однак як вбачається з долученого до позовної заяви розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 405 від 20.03.2003 р. про зміну договорів найму житлових приміщень з переоформлення особових рахунків та довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Широка 94» № 21-20 від 21.02.2020 року квартира АДРЕСА_1 загальною площею 48,6 кв.м, житловою 28,1 кв. є неприватною, а ОСОБА_1 являється основним квартиронаймачем.

Виходячи з фактів встановлених також при розгляді справи судом з`ясовано, що позивач в обгрунтування позову посилається не на ті норми права, які фактично регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 правової позиції суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального та процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду від 23.10.2019 у справі №761/6144/15-ц).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту, тобто незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, заслухавши пояснення позивача, покази свідка ОСОБА_4 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаної справи слід застосовувати норми ст.ст. 71, 72 Житлогового кодексу та позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є основним квартиронаймачем квартири

АДРЕСА_1 , крім неї у вказаній квартирі ще зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які являються синами позивачки, що підтверджується довідкою форми 2 з місця проживання про склад сім`ї і прописку № 21-20 вид. 21.02.2020 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Широка 94» (а.с. 6).

При цьому судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вказаній квартирі не проживають з 2014 року, що підтверджується актами ЛКП «Левандівка» від 06.06.2019 року, від 12.09.2019 року, 04.02.2020 року (а.с. 7, 8, 9).

Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є сусідкою позивачки, знайома з нею з 1985 року, часто заходить в гості до неї додому. Наскільки їй відомо, відносини позивачки з синами завжди були добрі, близько 5-6 років вони добровільно не проживають в квартирі, де саме зараз проживають відповідачі їй не відомо. Жодних перешкод відповідачам в користуванні квартирі не чинилось.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.(ч. 2

ст. 29 ЦК України).

Відповідно до ст. 71 ЖК України передбачано, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином, враховуючи досліджені судом письмові докази, покази свідків та пояснення позивача суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірному житлі та добровільно залишили таке.

Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачами спірного жилого приміщення судом не встановлено.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачі не користується квартирою АДРЕСА_1 понад визначений ст. 71 ЖК України шестимісячний термін, протягом якого за ними зберігалося право на користування вказаним жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено поважності причини їх відсутності, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача 840,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову, а саме з кожного по 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 280-283 ЦПК України, ст. 9, 71, 72, 130 ЖК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кв.

АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кв. АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне заочне рішення суду складено 28 серпня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає:

АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований:

АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований:

АДРЕСА_3 .

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз