ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/272/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/5856/19 Категорія: Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Пироженка С.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, повний текст рішення складено 12 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що з 2006 року по 22 жовтня 2012 року сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. 23 жовтня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відносини з відповідачем не склалися і влітку 2017 року позивач під тиском відповідача змушена була виїхати на найману квартиру разом з дітьми.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2017 року шлюб з відповідачем розірвано.

У період шлюбу за спільні кошти сторонами було придбано автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 . Право власності на вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем.

Згодом позивачу стало відомо, що відповідач відчужив вказаний автомобіль, ймовірно своїй сестрі, яка з відповідачем достовірно знала, що автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказує, що відповідачем було здійснено відчуження автомобіля без її відома та без згоди на те, чим було порушено її право власності на частину у спільному майні подружжя. Кошти від продажу автомобіля позивач не отримувала та вони не були використані відповідачем в інтересах сім?ї.

Після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу між сторонами відсутнє будь-яке спілкування, відповідно вирішити спір щодо вказаного автомобіля в позасудовому порядку немає можливості.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь, в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя компенсацію Ѕ частини вартості набутого ними під час шлюбу автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 .

В судовому засіданні 03 грудня 2019 року адвокат позивача Чубин О.М. позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на користь позивача в порядку розподілу спільного майна подружжя компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля в сумі 39658 гривень 80 копійок, що становить половину його вартості на час його придбання в березні 2016 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутність спірного майна у власності сторін на час розгляду і вирішення справи по суті вказує на неможливість його поділу без попереднього зясування питань, які стосуються факту та правомірності відчуження автомобіля третім особам. Встановлення обставин правомірності набуття третьою особою у власність спірного автомобіля можливе лише за участі у справі нового власника як співвідповідача, при цьому клопотання залучення теперішнього власника спірного автомобіля до участі у справі у якості співвідповідача чи третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору сторонами в ході розгляду справи не заявлялося. Суд прийшов до висновку, що позивачем було невірно обрано спосіб захисту свого права.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1921 гривня та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що судом першої інстанції не було зясовано питання про витрату відповідачем грошових коштів після продажу автомобіля на потреби сім?ї. Також вказує, що судом не було взято до уваги те, що автомобіль було придбано в шлюбі за 3000 доларів США, при чому ці обставини визнаються сторонами. Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що нею обрано невірний спосіб захисту порушеного права, керуючись при цьому правовою можливістю позивача просити виключно визнати недійсним договір-купівлі продажу автомобіля недійсним, однак в даному випадку вказаний судом спосіб захист її порушеного права не був би ефективним, оскільки їй все одно б прийшлось звертатись до суду за відшкодуванням відповідачем Ѕ вартості автомобіля.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що автомобіль був придбаний ним за власні кошти, а позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що автомобіль є спільним майном подружжя.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Засади шлюбу, а також правовідносини, які виникають із особистих немайнових та майнових прав та обов`язків подружжя, визначаються нормами СК України.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Це також передбачено частиною 3 статті 368 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 2006 року по 22 жовтня 2012 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, що підтверджується Довідкою з місця проживання та про склад сім`ї № 3258 від 20 червня 2018 року (а.с. 16).

23 жовтня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 232.

В шлюбі в сторін народились діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають з позивачем.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано.(а.с.14)

В період шлюбу між сторонами було придбано автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. , НОМЕР_1 . Право власності на вказаний автомобіль було зареєстровано за відповідачем.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1903 від 19 серпня 2017 року вказаний автомобіль було продано ОСОБА_5 . З даного договору вбачається, що укладенню даного договору передувало укладення договору комісії № 1903 від 19 серпня 2017 року, укладеного з власником транспортного засобу та комісіонером (а.с. 56).

Відповідно п. 3.1 вказаного договору купівлі-продажу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 42000 гривень.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Презумпція спільності сумісного майна, придбаного під час шлюбу, дозволяє суду прийти до висновку що спірний автомобіль є спільним сумісним майном сторін. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (№ 61-2446св18) та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідач спростовуючи презумпцію спільного сумісного майна, зазначив, що вказаний автомобіль придбаний за рахунок особистих коштів, які в розмірі 1500 доларів США збирав протягом тривалого часу, а ще 1500 доларів США отримав в борг.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджували б, що спірний автомобіль придбаний ним за особисті кошти, оскільки не надав відповідне джерело походження першої частини грошових коштів, а отримання в борг 1500 доларів США має підтверджуватись письмовим договором, що встановлено частиною 1 статті 1047 ЦК України, якого також відповідачем надано не було.

Покази свідків не можуть бути достатніми для доведення зазначеної обставини.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що спірний автомобіль марки «Daewoo» придбано сторонами справи під час перебування у шлюбі, отже в силу вимог ст. 60 СК України це майно є їх спільною сумісною власністю та кожному із подружжя належить його 1/2 частина.

Доводи відповідача, про те, що отримані від продажу автомобіля грошові кошти були використані в інтересах сімї, спростовуються письмовими доказами, які вказують на те, що на час укладення договору, а це 19 серпня 2017 року, сторони проживали окремо, а саме рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 листопада 2017 року у справі ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яким встановлено, що з червня 2017 року сторони сімейних та подружніх стосунків не підтримують, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 січня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням яким встановлено, що ОСОБА_6 в будинку за адресою АДРЕСА_1 не проживає з червня 2017 року.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною 1 статті 63 СК України, частиною 1 статті 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідачем не було надано до суду доказів ні щодо надання згоди позивача на відчуження спірного автомобіля, ні щодо використання отриманих коштів на потреби сім`ї, а також не надано доказів, що свідчили б про придбання ним спірного автомобіля за власні (особисті) грошові кошти.

Зазначаючи про те, що відповідач відчужив об`єкт спільного майна подружжя без її згоди, позивач обрала спосіб захисту своїх прав шляхом стягнення на свою користь вартості належної їй частки спільного майна, що узгоджується з положеннями частини другої статті 16 ЦК України.

Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації Ѕ частини вартості спірного автомобіля.

Разом з тим, при визначенні розміру компенсації, суд не може погодитись з доводами позивача, що така компенсація має рахуватись виходячи з 3000 доларів США яка була сплачена за автомобіль в 2016 році, оскільки в часовий проміжок між придбанням та продажем автомобіля, він експлуатувався, а тому змінилась і його вартість.

Враховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо вартості спірного автомобіля, клопотання в суді апеляційної суди про призначення автотоварознавчої експертизи не заявляли, апеляційний суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу підтверджує реалізацію транспортного засобу, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу та засвідчує дійсну вартість відчужуваного автомобіля, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля від тієї суми, за яку він був проданий, тобто 21000 гривень.

Апеляційний суд також не бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 369/2397/17 (провадження № 61-37087св18), на яку посилається суд першої інстанції у своєму рішенні, так як містить різні фактичні обставини у порівнянні зі справою, яка переглядається.

Отже судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач порушив майнові права позивача на належну їй частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль, відчужив це майно без згоди останньої та використав кошти на власні потреби, а тому права ОСОБА_1 підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача належної їй частки від вартості автомобіля.

Суд не може прийняти докази які додані до апеляційної скарги, оскільки позивачем не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї.(ч.3 ст.367 ЦПК України)

Згідно зі статтею 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 1018 гривень 13 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1590 гривень.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя компенсацію Ѕ частини вартості набутого ними під час шлюбу автомобіля марки «Daewoo Lanos» в розмірі 21000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1018 гривень 13 копійок та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1590 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 13 лютого 2020 року.

Судді