Єдиний унікальний номер: 379/478/20
Провадження № 2-з/379/9/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін В.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Величка Володимира Павловича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 представник заявника - адвокат Величко В.П. звернувся до Таращанського районного суду із даною заявою, поданою після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

У зв`язку з перебуванням судді Зінкіна В.І. у щорічній основній відпустці, заява про забезпечення позову передана судді 11 серпня 2020.

У заяві заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 3/4 частки будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (паспорт з безконтактним носієм № НОМЕР_1 , дата видачі 02.07.2018 року, орган що видав 3245, запис №878, ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ); вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо відчуження майна, а саме: заборонити ОСОБА_2 (паспорт з безконтактним носієм № НОМЕР_1 , дата видачі 02.07.2018 року, орган що видав 3245, запис №878, ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та будь-яким іншим особам здійснювати заходи щодо відчуження будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідач з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань за договором позики може здійснити дії спрямовані на відчуження майна, що в подальшому призведене до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення його позову до відповідача про стягнення боргу за договором позики.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В провадженні Таращанського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 379/478/20 номер провадження 2/379/299/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 19.06.2020 підготовче судове засідання у справі призначено на 13 год 30 хв 18 серпня 2020 року, в режимі відеоконференції за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Величка Володимира Павловича.

23.07.2020 представник позивача - адвокат Величко В.П. звернувся до Таращанського районного суду із заявою про забезпечення вищезазначеного позову, оскільки вважає, що відповідач з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань за договором позики може здійснити дії спрямовані на відчуження майна, що в подальшому призведене до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення його позову до відповідача про стягнення боргу за договором позики.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Окрім того, якщо у заяві зазначено кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, тому обґрунтування доцільності має бути зазначено щодо вжиття кожного з цих заходів, що узгоджується із ч.4 ст.151 ЦПК України

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача із обґрунтуванням доцільності кожного зазначеного заходу.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3ст. 150ЦПК України).

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Проте, наведені в заяві про забезпечення позову обґрунтування у вигляді існування ризику щодо вчинення відповідачем та будь-якими іншими особами заходів щодо відчуження належної відповідачу частки в будинку є лише припущенням позивача та його представника, оскільки доказів на підтвердження своїх вимог про необхідність забезпечення позову - позивачем не надано. Зазначені обставини не є безспірним свідченням реальної загрози правам та інтересів позивача. Припущення про можливе невиконання чи утруднення виконання рішення суду не є достатньо обґрунтованим, адже заява не містить відповідних доказів з цього приводу. Долучення заявником в обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову лише витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно не є достатнім на підтвердження всіх обставин, зазначених у заяві.

Враховуючи вище викладене, виходячи із міркувань розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно ч.2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Величка Володимира Павловича про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяВ. І. Зінкін