ЄУН № 336/4530/19
пр. № 2/336/341/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Грецова С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , вказавши про те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Окрім позивача, в квартирі зареєстрований, але фактично не мешкає її син ОСОБА_2 . Оскільки відповідач добровільно не знявся з реєстрації місця проживання, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 18.09.2019 року позовну заяву залишено без руху.

03.10.2019 року представником позивача були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.10.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.03.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 04.05.2020 року залучено ОСОБА_4 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору до участі у цивільній справі.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, вказавши, що квартиру позивач придбала разом з чоловіком, але право власності зареєстроване саме за нею. Окрім позивача в квартирі також зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , який є сином позивача та третьої особи. Наразі відповідач з квартири виїхав та фактично там не мешкає з 2015 року, тож є підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою.

Після оголошення перерви позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України через відсутність відомостей про фактичне місце проживання, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився та направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно, про що постановлено ухвалу суду 10.08.2020 року.

В ході розгляду справи, окрім заяви про виклик свідків, з боку позивача інших заяви чи клопотань не надходило.

Відповідач не направив до суду відзив на позовну заяву, а також не заявив будь-яких клопотань, не надав доказів.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору також не скористався своїм правом надати письмові пояснення щодо позову.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

05.03.1998 року ОСОБА_1 придбала на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Південно-Українській товарній біржі «Славутич», укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та позивачем, ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2019 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована 19.09.2019 року на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Як вказує ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З метою недопущення порушення прав усіх зацікавлених осіб, ухвалою суду залучено ОСОБА_4 в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору до участі у цивільній справі, оскільки, як на момент придбання квартири, так і по теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі.

З огляду на надану ОСОБА_4 заяву, він не заперечує проти задоволення позову, тому його права як співвласника спільної сумісної власності подружжя при ухваленні рішення суду порушені не будуть.

Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 31.05.2001 року по теперішній час.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є сусідкою позивача, мешкає в квартирі АДРЕСА_2 з 1982 року, відповідач ОСОБА_2 не мешкає з позивачем вже кілька років, причин відсутності вона не знає, вже довгий час його не бачила.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_2 не мешкає у квартирі та не є її власником, що створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені наданими доказами та показами свідків, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, тому судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП відсутні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк