Справа № 307/2335/19
Провадження № 2/307/159/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Цех Г.М., позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Зеленяка С.П., відповідача ОСОБА_2 та його представника - адвоката Лозана Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:009:0025 шляхом перенесення існуючої між земельними ділянками огорожі довжиною 50 метрів на 2,08 метри в напрямку свого землекористування та знесення частини сінника і стайні, які залишаться на земельній ділянці позивача.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування від 22 жовтня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М. Т., зареєстрованим у реєстрі за № 2-1204, він є власником земельної ділянки площею 0, 2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0073 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Також, на підставі договору дарування від 22 жовтня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М. Т., зареєстрованим у реєстрі за № 2-1203, він являється власником земельної ділянки площею 0, 2500 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0025, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Обидві земельні ділянки подаровала йому його мати ОСОБА_3 , які їй належали на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: кадастровий номер :01:009:0073 - від 20 жовтня 2015 року, та кадастровий номер :01:009:0025 - від 18 липня 2018 року. Видача Свідоцтв про право на спадщину за законом з різницею майже у три роки здійснювалась в зв`язку з тим, що для оформлення і отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 5 та після смерті сина ОСОБА_1 матері необхідно було виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і присвоєння кадастрового номеру для формування її як об`єкта цивільних прав. 09 жовтня 2015 року державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області Мокан В. В. було сформовано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 015 на частину земельної ділянки площею 0, 25 га (кадастровий номер :01:009:0073) для ведення особистого селянського господарства. Однак, рішенням № РВ-015 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 09 жовтня 2015 року державним кадастровим реєстратором Мокан В. В. було відмовлено ОСОБА_3 у внесенні таких відомостей на частину земельної діянки площею 0, 25 га у зв`язку із невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин ділянок з ділянкою :01:009:0021, площа співпадає на 4, 5%, хоча відмова стосувалась тієї частини земельної ділянки площею 0, 25 га, на якій розташований житловий будинок і яка призначена для його обслуговування. Згідно опису меж зазначеної земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, земельна ділянка по лінії «А-Б» довжиною 50 метрів межувала із земельною ділянкою кадастровий номер :01:009:0021, відповідача ОСОБА_2 . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2016 року по справі № З07/3690/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , де треті особи управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області про виключення з Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера і визнання недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку у Державному реєстрі, яке набуло законної сили 05 квітня 2017 року, позов задоволено та визнано недійсним та виключено з Державного земельного кадастру відомості про формування земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,20 га, за адресою: АДРЕСА_2 , та присвоєння їй кадастрового номера :01:009:0021, визнано недійсною та скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,20 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:009:0021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач ОСОБА_2 є лише користувачем земельної ділянки, суміжної із земельною ділянкою кадастровий номер :01:009:0025, яка на сьогоднішній день належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 22 жовтня 2018 року. Також, відповідно до роздруківки з публічної кадастрової карти України від 12 червня 2018 року відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0021 відсутні. Крім цього, під час розгляду Тячівським районним судом Закарпатської області цивільної справи № 307/3690/15- ц була проведена судова земельно-технічна експертиза, висновок якої від 18 липня 2016 року знаходиться в матеріалах справи. Згідно висновку експерта, при співставленні фактичного користування обох співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та державних актів обох співвласників можна встановити розбіжності фактичних ділянок у відношенні до державних актів, а саме: фактичне користування громадянина ОСОБА_2 збільшене за рахунок державного акту і фактичного користування громадянки ОСОБА_4 на 0,0104 га (104 м2), а також вказане в додатках № 3-6 додаткових графічних матеріалів, наданих ПП «Закарпатгеопроект», які виконували необхідні судовому експерту геодезичні роботи для надання повних і вичерпних відповідей на питання, поставлені судом перед судовим експертом в ухвалі від 04 квітня 2016 року. Позивач вважає, що після виключення відомостей про формування земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0021 ОСОБА_2 з Державного земельного кадастру і формування земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0025, відповідач повинен був перенести огорожу довжиною 50 метрів в сторону свого землекористування на 2, 08 метри, що складає 104 м.кв., з метою уникнення накладання земельних ділянок, однак, ним це не зроблено по сьогоднішній день. Також, при проведенні геодезичних робіт для виготовлення технічної документації для формування земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0025 було встановлено, що сінник відповідача ОСОБА_2 також частково, з виступом у 4, 65 метра, знаходиться на ділянці позивача. Незважаючи на це, після формування земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0025, відповідач ОСОБА_2 частково добудував стайню на земельній ділянці позивача. Таким чином, з метою усунення перешкод у користуванні ним частиною власної земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0025 площею 104 метри квадратних відповідач ОСОБА_2 повинен перенести огорожу довжиною 50 метрів на 2, 08 метри у напрямку свого землекористування і знести частину сінника і стайні, які знаходяться на земельній ділянці позивача, однак він категорично відмовляється це робити. Просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав і усунути перешкоди у її користуванні, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 13 370, 53 гривень згідно заяви про стягнення з відповідача судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Лозан Б.В. подав до суду відзив на позовну заяву позивача, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Відповідач вважає що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо зобов`язання відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :01:009:0025 шляхом перенесення існуючої між земельними ділянками огорожі довжиною 50 метрів на 2,08 метрів у напрямку його землекористування знесення частини сінника і стайні, які залишаться на земельній ділянці позивача, посилаючись на те, що «згідно висновку експерта, при співставленні фактичного користування обох співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і державних актів, а саме - фактичне користування громадянина ОСОБА_2 збільшене за рахунок державного акту і фактичного користування ОСОБА_1 на 0,0104 га, є безпідставними та передчасними. Так, в рішенні Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2016 року зазначено, що «Конфігурація, площа і межівники земельної ділянки (стор. 10 технічної документації щодо встановлення меж) не відповідає конфігурації, площі та межівникам земельної ділянки НОМЕР_4 , яка зазначена у державному акті на право приватної власності на землю І-ЗК 023403 від 31 грудня 2001 року на ім`я ОСОБА_2 Земельна ділянка, яка є у фактичному користуванні ОСОБА_3 та земельна ділянка, яка є у фактичному користуванні ОСОБА_2 не накладаються одна на одну площею 0,5 га та площею 0,2, га, а земельна ділянка, яка є у фактичному користуванні ОСОБА_2 , збільшена за рахунок земельної ділянки ОСОБА_3 на 0,0104 га. Збільшення фактичного користування ОСОБА_2 за рахунок земель ОСОБА_1 в наявності і вказане в додатках № 3-6 додаткових графічних матеріалів наданих ПП «Закарпатгеопроект». Причиною такого накладення може бути неправильне винесення меж в натурі і закріплення межовим знаками меж земельної ділянки. З позовної заяви вбачається, що геодезична зйомка земельної ділянки за теперішнім кадастровим номером :01:009:0025, яка здійснена в 2015 році, відповідає висновку судової земельно-технічної експертизи, а саме графічним матеріалам в додатках 3-6, наданих ПП «Закарпатгеопроект». Однак, на даний час справа № 307/3690/15-ц знаходиться в касаційній інстанції, а додатки №3-6, які б підтвердили факт знаходження його сінника та стайні на земельній ділянці за кадастровим номер: :01:009:0025 та на, які посилається позивач в матеріалах даної справи відсутні, а встановити чи в дійсності геодезична зйомка, яка проведена в 2015 році, здійснена у відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи з точністю неможливо. Крім цього, позивач стверджує, що «після виключення відомостей про формувань земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0021 ОСОБА_2 з державного земельного кадастру (рішення суду набуло законної сили 05 квітня 2017 року) і формування земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0025 (ділянка була сформована 2015 року), він повинен був перенести огорожу довжиною 50 метрів в сторону свого землекористування на 2,08 метри, що складає 104 метри квадратних, з метою уникнення накладання земельних ділянок. Однак, ніякого накладання земельних ділянок бути не може, позаяк межі земельної ділянки за кадастровим номером :01:009:0025 він як суміжний землекористувач погодив ОСОБА_3 ще в 2015 році, про що свідчить його технічна документація, і з метою уникнення накладення земельних ділянок, позивач має погодити йому. Крім цього, як вбачається з фотознімків, які приєднані до матеріалів справи позивачем, між їх земельними ділянками існує, як і раніше існувала, огорожа з дерев`яних стовпчиків, яку фактично встановлював сам позивач по справі. Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Зеленяк С.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Лозан Б.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та в задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 0,2500 га, за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:009:0073, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджено договором дарування від 22 жовтня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М. Т., зареєстрованим у реєстрі за № 2-1204, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №142180445 від 22 жовтня 2018 року (а.с.8-11, 12).

Також позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0, 2500 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:009:0025 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі договору дарування від 22 жовтня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Бенчак М. Т., зареєстрованим у реєстрі за № 2-1203, що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 жовтня 2018 року (а.с.13-16, 17).

Користувачем суміжної земельної ділянки являється відповідач ОСОБА_2 .

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , де треті особи: управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області про виключення з Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера і визнання недійсним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку у Державному реєстрі, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2017 року, позов задоволено та визнано недійсним та виключено з Державного земельного кадастру відомості про формування земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,20 га, за адресою: АДРЕСА_2 , та присвоєння їй кадастрового номера :01:009:0021, визнано недійсною та скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,20 га, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:009:0021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаним рішенням суду встановлено, що земельна ділянка, яка є користуванні відповідача ОСОБА_2 збільшена за рахунок земельної ділянки ОСОБА_5 на 0,0104 га.

На підтвердження обставин позову позивачем надано суду фотознімки, на яких зображено вигляд огорожі та сінника, огорожі та стайні, однак, вказані фотознімки не є доказом того, що зображені на них огорожа, сінник та стайня розташовані на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності і такі встановлені відповідачем по справі. Вказані фотознімки також не містять адреси місця їх розташування, яка б відповідала фактичному розміщенню земельної ділянки позивача.

Наданий позивачем витяг з Публічної кадастрової карти України також не підтверджує розташування на земельній ділянці позивача огорожі довжиною 50 метрів на 2,08 метрів, частини сінника та стайні.

Інших доказів на підтвердження позивачем порушення його права на користування земельною ділянкою, зокрема, розташування огорожі довжиною 50 метрів на 2,08 метрів, частини сінника та стайні, позивачем в судовому засіданні не надано.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Частиною другою статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, то суд приходить до висновку, що в задоволені позову та стягненні з відповідача судових витрат слід відмовити та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 103, 152, 391 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 392 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав та усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом перенесення існуючої між земельними ділянками огорожі довжиною 50 метрів на 2,08 метрів та знесенні частини сінника і стайні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 07 лютого 2020 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.