Провадження №2-о/523/325/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя - Дяченко В.Г.

присяжні Шурдов С.М., Зіньковський В.В.,

секретар судового засідання - Мица А.С.

за участю прокурора - Пендей А.В.

представник заявника - лікар - психіатр - Ложечка С.І.

у присутності особи, щодо якої вирішується питання про продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за заявою комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» про продовження госпіталізації у примусовому порядку ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради звернувся до суду з заявою про продовження госпіталізації у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 02.08.2019 року до КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР був госпіталізований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ООМЦПЗ» з приводу параноїчної шизофренії. ОСОБА_1 поставлено діагноз: «Шизофренія, маячна форма, епізодичний тип течії, загострення. Виражений дефект в емоційно-вольовій та інтелектуальних сферах. F20/02 за МКХ-10».

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 07.02.2020 року, продовжено госпіталізацію, в примусовому порядку, в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ОСОБА_1 .

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КУ «ООМЦПЗ» від 05.08.2020 року ОСОБА_1 потребує продовження примусової госпіталізації в КУ «ООМЦПЗ» згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Під час знаходження у відділенні хворий ОСОБА_1 залишається емоційно неврівноваженим, дратівливим, збудженим, висказує маячні ідеї. Стверджує, що його матір, яка померла, зовсім не померла, а жива, виношує намірі, знайти її. Увага не фіксується на запитаннях лікаря. Вважає себе психічно здоровим, не дає письмової згоди на госпіталізацію.

Вислухавши представника лікаря-психіатра КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, який підтримав внесену до суду заяву, прокурора яка вважає, що ОСОБА_1 , слід продовжити госпіталізацію суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підставах.

Висновком комісії лікарів-психіатрів йому встановлено діагноз: шизофренія, маячна форма, епізодичний тип течії, із стабільним змішаним дефектом. Декомпенсація дефекту. F 20.02 за МКХ-10. Внаслідок своєї психічної хвороби являє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, тому він має потребу в стаціонарному лікуванні в умовах КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я», однак за своїм станом не може та не бажає надати усвідомленої згоди на продовження госпіталізації.

Вирішуючи питання про продовження госпіталізації ОСОБА_1 в примусовому порядку, суд виходить з наступного обґрунтування.

Так, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина 2. ст. 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями.

Частиною 2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 17 вказаного закону, визначено, що перебування особи в психiатричному закладi в примусовому порядку може здiйснюватися лише протягом часу наявностi пiдстав, за якими було проведено госпiталiзацiю.

Особа, яку було госпiталiзовано до психiатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комiсiєю лiкарiв-психiатрiв не рiдше одного разу на мiсяць з метою встановлення наявностi пiдстав для продовження чи припинення такої госпiталiзацiї.

У разi необхiдностi продовження госпiталiзацiї в примусовому порядку понад 6 мiсяцiв представник психiатричного закладу повинен направити до суду за мiсцем знаходження психiатричного закладу заяву про продовження такої госпiталiзацiї. До заяви, в якiй повиннi бути викладенi пiдстави госпiталiзацiї особи до психiатричного закладу в примусовому порядку, передбаченi статтею 14 цього Закону, додається висновок комiсiї лiкарiв-психiатрiв, який мiстить обгрунтування про необхiднiсть продовження такої госпiталiзацiї. В подальшому продовження госпiталiзацiї особи в психiатричному закладi проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 мiсяцiв.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги;

по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації;

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 , в силу наявного у нього тяжкого психічного захворювання на даний час продовжує виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього самого та оточуючих. В зв`язку з чим, суд вважає, що йому необхідно продовжити госпіталізацію у примусовому порядку в умовах стаціонару для проходження курсу лікування, який не може перевищувати 6 місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,14,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000р., ст.265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» про продовження госпіталізації у примусовому порядку ОСОБА_1 задовольнити.

Продовжити госпіталізацію ОСОБА_1 , 1960 р.н., адреса: АДРЕСА_1 , для продовження надання психіатричної допомоги та проходження курсу лікування у примусовому порядку в умовах комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я».

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 14.08.2020 року.

Суддя:

Присяжні: