Справа № 761/2095/19
Провадження № 2/761/839/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Цигановій Ю.М.,

за участі:

позивачки: ОСОБА_1 ,

представника позивачки: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в :

В січні 2019р. позивачка ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 22-25) до відповідача ОСОБА_5 , в якому просила суд:

- поновити строк звернення до суду, з урахуванням аргументації, викладеної у позовній заяві;

- стягнути з ОСОБА_5 безпідставно набуті кошти у сумі 70000,0 грн.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 17 травня 2013р. відповідач ОСОБА_5 надав позивачці ОСОБА_4 посвідчення члена Садового товариства (далі по тексту - С/т) «Салют 2008» та отримав від позивачки 2500,0 дол. США для оформлення на її ім`я державного акту на право власності на земельну ділянки площею 0,10 га за межами населеного пункту: с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області. Після отримання грошей відповідач ОСОБА_5 надав власноручно написану письмову розписку про отримання ним особисто 2500,0 дол. США.

Однак, з моменту передачі грошей і до моменту подання позову, відповідач ОСОБА_5 не оформив право власності за позивачкою на зазначену вище земельну ділянку. Оскільки в досудовому порядку, відповідач не бажає повернути отримані ним від позивачки грошові кошти, остання вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2019р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив представника відповідача, в якому відповідач проти позову заперечив, та зазначив, що він був тимчасовим керівником С/т «Салют 2008». Отримані кошти від позивачки ОСОБА_4 були передані на рахунок до С/т «Салют 2008». І на теперішній час, відповідач не має жодного відношення до цього С/т «Салют 2008», та з приводу оформлення документів на право власності на земельну ділянку, позивачці ОСОБА_4 слід звертатись безпосередньо до нового керівництва С/т «Салют 2008». На сьогодні садове товариство займається оформленням земельних ділянок, в тому числі, і земельної ділянки ОСОБА_4 , і після завершення цього процесу усі правовстановлюючі документи будуть передані власникам землі.

В судовому засіданні, 11 червня 2020р., позивачка та її представник підтримали подану позовну заяву, просили суд позов задовольнити, та поновити строк звернення до суду з вказаним позовом, не дивлячись, що стороною відповідача не було подано заяву, в порядку ст. 267 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, його представник проти позову заперечила, з підстав наведених у відзиві на позов, просила суд залишити позов без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 17 травня 2013р. позивачці було надано відповідачем посвідчення від 12 вересня 2009р. (а.с. 3, 27), відповідно до якого: «Видане ОСОБА_6 . Правлінням Садового товариства «Салют 2008». Засвідчує що відповідно до рішенням Правління Товариства від 10.09.2009 він (вона) є членом Товариства і має в користуванні земельну ділянку 0,1 га в садовому товаристві «Салют 2008» за межами с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області, яка підлягає приватизації з допомогою Правління Товариства. Голова Правління Петро Лясківський». Підпис та печатка С/т.

17 травня 2013р. відповідачем особисто було складено та надано позивачці розписку (а.с. 3, 26), відповідно до якої: «Я, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США еквівалентно 20000 (двадцяти тисячам) гривень для оформлення документів по приватизації земельної ділянки 0,1 га у Садовому ТОВ «Салют2008» за межами населеного пункту Велика Снітинка Фастівського району Київської обл.» Підпис відповідача та печатка С/т.

24 грудня 2015р. до вказаної розписки за згодою позивачки, відповідачем були внесені зміни, шляхом зазначення своїх паспортних даних.

Судом встановлено, що позивачка зверталась до Голови Правління С/т «Салют 2008» з заявою про прийняття її до членів цього садового товариства (а.с. 63), проте, чи була зареєстрована ця заява в установленому законом порядку встановити не можливо, як і відсутні відомості на цій заяві про дату її складання.

З протоколу зборів № 5 Правління С/т «Салют 2008» від 12 вересня 2009р. (а.с. 81) вбачається, що на цих зборах відповідача було призначено виконуючим обов`язки Голови товариства. В судовому засіданні представник відповідача не могла пояснити суду чи передбачена Статутом С/т «Салют 2008» така посада, як Голова товариства, і чи існує вона одночасно з посадою Голови Правління С/т «Салют 2008».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що стороною відповідача було надано одночасно до суду копії Протоколів зборів Правління С/т «Салют 2008» № 68 від 15 травня 2013р. (а.с. 65, зворот., а.с. 80, зворот). Зазначені копії одного і самого Протоколу різняться за змістом, а саме: в редакції (а.с. 65), питання про прийняття позивачки в члени садового товариства не було вирішено. Проте в редакції протоколу (а.с. 80) позивачка була прийнята в члени садового товариства. Зазначені розбіжності в копіях одного і того самого протоколу представник відповідача не могла пояснити суду. Як і не могла надати пояснення, чому зміст виданого відповідачем позивачці посвідчення не співпадає з відповідним рішенням Правління садового товариства, як і не співпадають дати прийняття позивачки в члени садового товариства, та підпис не уповноваженої особи на відповідному посвідченні.

В судовому засіданні позивачка наголошувала, що на засідання Правління садового товариства 15 травня 2013р. її ніхто не запрошував, як і не було їй передано земельну ділянку в натурі та не визначено її межі на місцевості.

В судовому засіданні відповідач та його представник стверджували, що отримані відповідачем особисто від позивачки грошові кошти в сумі 2500,0 дол. США були передані ним до С/Т «Салют 2008», однак протягом всього часу в суді стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів ведення бухгалтерської документації з приводу збору членських внесків, оплати заробітної плати посадових осіб, господарської діяльності С/т «Салют 2008».

Натомість, факт отримання коштів відповідачем від позивачки у розмірі 2500,0 дол. США для оформлення права власності на земельну ділянку сторонами не оспорювався.

Тому суд приходить до висновку, що факт передачі грошей позивачкою особисто саме відповідачу у розмірі 2500,0 дол. США для оформлення права власності на земельну ділянку доведеним.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

За приписами ст. 901 цього Кодексу, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту ч. 1 ст. 1212 ЦК України вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності сукупності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

У ст. 1215 ЦК України встановлено як загальне правило (поверненню не підлягає допомога, яка виплачена юридичною особою добровільно), так і виключення з нього - відсутність розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісність з боку набувача.

Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила.

Тобто відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмуються, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що судом не встановлено, що позивачка є членом С/т «Салют 2008», та їй була надана в користування земельна ділянка, а також беручи до уваги, що судом не встановлено облік переданих позивачкою особисто відповідачу зазначених вище грошових коштів, і внесення останнім їх на відповідних рахунок С/т «Салют 2008», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню борг за розпискою в розмірі 2500,0 дол. США, що на час ухвалення рішення суду за курсом НБУ становить 66591,75 грн.

Також суд, вважає, що слід поновити позивачці строк позовної давності, виходячи з наступного.

Договірні відносини між сторонами встановлені у усному договорі, на підтвердження укладення якого була видана відповідачем розписка від 17 травня 2013р.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Оскільки, строк виконання зобов`язання не встановлений тому позивач отримує право вимагати його виконання в будь-який час.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 23, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст. 11, 15, 16, 203, 205, 901, 903, 1212, 1215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_4 процесуальний строк для подання вказаної позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за розпискою в розмірі 2500,0 /дві тисячі п`ятсот/ дол. США, що на час ухвалення рішення суду за курсом НБУ становить 66591 /шістдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто одна/ грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зазначені вище процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення суду складено 16 червня 2020р.

Суддя: