ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1301/20 Головуючий суддя І інстанції Березовська І. В.
Провадження № 22-ц/818/3331/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Чабан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Березовської І.В у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , та просив стягнути суму боргу за договором позики від 01 березня 217 року в розмірі 653000 грн, з яких 200000 грн заборгованість за договором позики, 453000 грн - проценти за користування грошовими коштами.

Ухвалою Харківського районного суду від 02 березня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та заборонено відчуження нерухомого майна квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Вказав, що у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, підтверджуючих відсутність його волевиявлення на час укладення спірного договору позики. Доказів того, що між сторонами не існує договірних боргових правовідносин матеріали справи не мітять. Зазначає, що оскаржувана ухвала була постановлена за відсутності повідомлення скаржника.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

При цьому суд апеляційної інстанції не вважає поважними причину оголошення карантину, на яку послався апелянт у заяві про відкладення розгляду справи, оскільки ніяких конкретних відомостей про наявність конкретних перешкод, які не дозволили йому з`явитися до суду апеляційної інстанції для участі у судовому засіданні, суду не було повідомлено. За умови дотримання ОСОБА_1 загально прийнятих заходів особистої безпеки (одягання маски), що є загальнодоступним та не вимагає від нього надмірних зусиль, подання ним неоднократних заяв із формальним посиланням на загрозу здоров`ю від ймовірного зараження вірусом виглядає як намір умисно затягнути розгляд справи поза розумні процесуальні строки, що є неприпустимим зловживанням процесуальним правом.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень частин першої, другої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини скасування заходів забезпечення позову, наведені в клопотанні відповідачем, є суттєвими та обґрунтованими, а тому маються всі правові підстави для задоволення клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року роз`яснено судам, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Частина перша статті 158 ЦПК України передбачає, що суд може з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням сторони скасувати заходи забезпечення позову. При цьому, положеннями ст. 158 ЦПК України не встановлено вичерпного переліку підстав, які зумовлюють скасування судом заходів забезпечення позову, або зобов`язують суд проявити власну ініціативу щодо такого скасування.

Таким чином, у питанні скасування заходів забезпечення позову, якщо це не підпадає під ознаки випадків, встановлених ч.ч.7-10 та ч.13 ст.158 ЦПК України, суд наділений певною свободою розсуду.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для її постановлення судом стала перевірка обставин, зазначених у заяві відповідача, існування обґрунтованих сумнівів щодо наявності між сторонами дійсного спору, наявність якого є обов`язковою умовою для забезпечення позову.

Зазначені обставини не були предметом розгляду під час вжиття судом заходів забезпечення позову у березні 2020 року.

Так, в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа №641/6468/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики провадження по якій відкрито провадження у справі.

У жовтні 2019 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова поштою надіслано позовну заяву від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, яка ухвалою від 14 листопада 2019 року повернута заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, колегія суддів бере до уваги те, що заява відповідача про скасування заходів забезпечення позову є вмотивованою, на час розгляду судом питання про забезпечення позову суду не було відомо про наявність обґрунтованих сумніві щодо наявності між сторонами дійсного спору, що є новою обставиною, яка дає підстави для висновку про те, що вжиття заходів забезпечення позову в березні 2020 року могло порушити майнові права відповідача, у зв`язку із чим колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у справі підстав до скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2020 року.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою і законності та обґрунтованості постановленої судом ухвали не спростовують. При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову в разі належного підтвердження ним підстав до їхнього застосування.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 була надана копія пенсійного посвідчення по інвалідності, як підстава для звільнення від сплати судового збору. Проте надані ОСОБА_1 копії посвідчення неналежної якості, які не є належним документом.

На запит апеляційного суду Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області повідомлено, що ОСОБА_1 на обліку не перебуває.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не підтвердив право на звільнення від сплати судового збору і тому на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у розмірі 420 грн 40 коп, який йому було відстрочено при відкриті провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 серпня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії А.В.Котелевець

О.Ю.Тичкова