Справа № 182/400/20
Провадження № 2-о/0182/59/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.08.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

присяжні Пантюхіна Н.М.

Козадаєва Н.Ю.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду із заявою про визнання своєї онуки ОСОБА_2 безвісно відсутньою, посилаючись на наступні обставини.

09 грудня 2004 року вона та її чоловік ОСОБА_3 подарували належний їм житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 їх онуці ОСОБА_2 . Вказаний договір дарування було посвідчено 09 грудня 2004 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1-3527. На даний час в зазначеному будинку зареєстровані вона та її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2010 році її онука ОСОБА_2 зібрала всі свої речі та пішла із сім`ї. З того часу зв`язок із нею втрачений. Вона намагалася розшукати онуку у всіх її знайомих, друзів та родичів, однак, розшукові дії позитивного результату не принесли. З того часу вона не має жодних відомостей про свою онуку ОСОБА_2 . Вона звернулася до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо перевірки ОСОБА_2 . За даними Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст.208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться. На сьогоднішній день місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме та встановити його не виявилося можливим. Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.12.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Згідно листа Управління соціальної політики Нікопольської міської ради від 18.12.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала одноразову допомогу при народженні дитини, допомогу по догляду за дитиною до 3-х років та державну допомогу одинокої матері на ОСОБА_4 до 01.10.2010 року. Станом на 06.12.2019 року ніяких видів допомоги не отримує. Згідно листа Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17.12.2019 року, відомості стосовно смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. До сьогодні від ОСОБА_2 немає ніяких відомостей, місце її знаходження не відомо. На даний час в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 фактично мешкає лише вона. За весь час володіння будинком лише вона несе всі витрати, пов`язані з його утриманням та оплатою комунальних послуг. Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою необхідно їй для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та для отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Через реєстрацію ОСОБА_2 у зазначеному будинку вона не може вільно реалізувати своє право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказану допомогу складно отримати через реєстрацію ОСОБА_2 у вказаному будинку. Відповідно до п.26. Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення; про зняття з реєстрації місця проживання особи; про визнання особи безвісно відсутньою. За таких обставин звернулась до суду.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що в її онуки вже давно померли і мама, і батько. Вона забрала онуку з гуртожитку і подарувала їй свій будинок. Років з п`ять онука постійно жила в неї. До цього періодично їздила на заробітки і в Крим, і в Москву. В травні 2010 року її онука народила хлопчика як одинока мати, а у вересні дитинка померла. В жовтні 2010 року вона була на городі. А онука в будинку. Коли вона зайшла в будинок побачила, що онука складає речі у валізу. На її питання відповіла, що повідомить їй, як влаштується. Куди вона їде, онука їй не сказала. З того часу вона онуку не бачила і не спілкувалась з нею. Вона її шукала і по родичах, і по знайомих, і за допомогою міліції. Але жодних відомостей не отримала. Їй не потрібен той будинок, але вона не може сама його утримувати, їй потрібна субсидія. Тому й звернулась до суду.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. Надав кілька заяв про розгляд справи у відсутність представника. Справа слухалась у його відсутність.

Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.43 ЦК України, громадянин може бути в судовому порядку визнаний безвісно відсутнім, якщо на протязі одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про його місце перебування.

Як встановлено в судовому засіданні, 09.12.2004 року заявниця по справі та її чоловік ОСОБА_3 подарували належний їм житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 своїй онуці ОСОБА_2 . Вказаний договір дарування було посвідчено 09.12.2004 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1-3527 (а.с.12-13). На даний час в зазначеному будинку зареєстровані заявниця та її онука ОСОБА_2 (а.с.5), яка з жовтня 2010 року там не проживає (а.с.6). З жовтня 2010 року зв`язок із ОСОБА_2 втрачено. Заявниця намагалася розшукати онуку у всіх її знайомих, друзів та родичів, однак, розшукові дії позитивного результату не принесли. Заявниця звернулася до Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою щодо перевірки ОСОБА_2 . За даними Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст.208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться. На сьогоднішній день місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме та встановити його не виявилося можливим (а.с.7). Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.12.2019 року, ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.8). Згідно листа Управління соціальної політики Нікопольської міської ради від 18.12.2019 року, ОСОБА_2 отримувала одноразову допомогу при народженні дитини, допомогу по догляду за дитиною до 3-х років та державну допомогу одинокої матері на ОСОБА_4 до 01.10.2010 року. Станом на 06.12.2019 року ніяких видів допомоги не отримує (а.с.9). Згідно листа Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17.12.2019 року, відомості стосовно смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні (а.с.10). До сьогодні від ОСОБА_2 немає ніяких відомостей, місце її знаходження не відомо.

Відповідно до п.26. Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення; про зняття з реєстрації місця проживання особи; про визнання особи безвісно відсутньою.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також підтвердили факт відсутності ОСОБА_2 за адресою реєстрації.

Так, свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є сусідом заявниці років 30. Знає всіх членів її сім`ї. Знає й ОСОБА_2 , яка там проживала досить довго, але вже давно. Років 10 він ОСОБА_2 не бачив. З розмов сусідів зрозумів, що вона поїхала на заробітки в Москву.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона товаришує із заявницею десь з 2006 року. Взимку буває в неї двічі на місяць, влітку - раз на місяць. Коли заявниця хворіє, то й частіше. Приносить продукти, допомагає тощо. ОСОБА_2 теж знає. Вона проживала там з дитинства. В 2010 році ОСОБА_2 поїхала на заробітки і більше не приїжджала. Десь через півроку після її від`їзду, вона дзвонила ОСОБА_2 по Вайберу . І ОСОБА_2 повідомила, що вона знаходиться десь в Москві або в Підмосков`ї. Після того дзвінку вона більше додзвонитись до ОСОБА_2 не може, її телефон поза зоною зв`язку.

За таких обставин суд вважає доведеним, що про ОСОБА_2 близько 10 років немає відомостей про місце перебування.

На підставі викладеного, керуючись ст.43 ЦК України, ст.305-309 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Нікополь Дніпропетровської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 - безвісно відсутньою.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніппровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал

Присяжні: Пантюхіна Н.М.

Козадаєва Н.Ю.