Справа № 463/3226/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/1016/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

з участю: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2016 року ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звернулася з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів дарування, скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним та скасування державного акту, скасування державної реєстрації, визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договори дарування: житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Я., зареєстрованого за № 37; та земельної ділянки за кадастровим № :07:006:0148, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Я., зареєстровані за № 33 та № 37. Вважає правочини недійсними, оскільки на момент їх вчинення перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними через її тяжкий стан фізичного здоров`я та складний психоемоційний стан, спричинений лікуванням органічного маячного розладу. Зазначає, що укладення таких договорів не відповідало її внутрішній волі та суперечило її інтересам, оскільки позбавило її житла. З наведених підстав, просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 07 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Я., зареєстрованого за № 37; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки за кадастровим № :07:006:0148, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 07 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Я., зареєстрованого за № 33; визнати за нею право власності на земельну ділянку за кадастровим № :07:006:0148, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 року призначено у справі комплексну психолого-психіатричну посмертну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1.Чи страждала ОСОБА_4 психічними захворюваннями станом на момент укладення оспорюваних договорів дарування, а саме 06-07 червня 2008 року ?

2.Чи усвідомлювала ОСОБА_4 значення своїх дій та чи могла керувати ними під час підписання оспорюваних договорів дарування, а саме 06-07 червня 2008 року ?

3.Чи була схильна ОСОБА_4 до методів психологічного впливу (навіювання, психічного насильства, шантажу, введення в оману тощо), станом на 06-07 червня 2008 року ?

4.Чи властиві були ОСОБА_4 певні особливості інтелектуальної, емоційної чи вольової сфери, які могли вплинути на прийняття рішення про укладення нею оспорюваних договорів 06-07 червня 2008 року ?

5.Які фактори психологічного чи психіатричного характеру могли вплинути на підписання ОСОБА_4 оспорюваних договорів 06-07 червня 2008 року ?

Проведення експертизи доручено експертам Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» (м. Львів, вул. Кульпарківська, 95), попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою без врахування матеріалів даної цивільної справи, спрямована виключно на затягування судового процесу. Зазначає про те, що в матеріалах справи є висновок судово-психіатричного експерта № 08/К від 19.08.2017 року, в якому так і не надано вичерпної відповіді про те, у якому психічному стані перебувала ОСОБА_4 у період укладення нею оспорюваних правочинів, а також не надано відповіді на те, чи могла вона у цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на момент укладення оспорюваних договорів, проживала в будинку одна, тобто, стороннього догляду не потребувала. Допитані судом свідки підтвердили, що ОСОБА_4 не була позбавлена дієздатності, над нею не було встановлено опіки та піклування, у неї склалися добрі відносини з сином, ОСОБА_5 , і вона мала намір залишити йому будинок АДРЕСА_1 , а доньці, ОСОБА_2 , - квартиру АДРЕСА_2 , тому рішення ОСОБА_4 подарувати ОСОБА_5 будинок та земельну ділянку є очікуваним та прогнозованим. З наведених підстав просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала відповідає зазначеним вимогам з огляду на таке.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України.).

Частина 2 ст. 76 ЦПК України передбачає, що одним із доказів є висновки експертів.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.(ч.2 ст.102 ЦПК).

Пункт 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України передбачає, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звернулася з позовом, у якому просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 07 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Я., зареєстрованого за № 37; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки за кадастровим № :07:006:0148, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 07 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Береською Н.Я., зареєстрованого за № 33; визнати за нею право власності на земельну ділянку за кадастровим № :07:006:0148, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Як на підставу позовних вимог посилається на те, що на момент їх вчинення перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними через її тяжкий стан фізичного здоров`я та складний психоемоційний стан, спричинений лікуванням органічного маячного розладу. Зазначає, що укладення таких договорів не відповідало її внутрішній волі та суперечило її інтересам.

Призначаючи у справі комплексну психолого-психіатричну посмертну експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що у висновку судово-психіатричної експертизи від 19.08.2017р., через наявність протиріч, експертами так і не надано вичерпної відповіді про те, у якому психічному стані перебувала ОСОБА_4 у період укладення нею оспорюваних правочинів і так само, не надано вичерпної відповіді на те, чи могла вона під час укладення оспорюваних договорів усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, після проведення вказаного експертного дослідження в межах даної справи проведено допити свідків, що в сукупності, може мати значення для проведення комплексної психолого-психіатричної посмертної експертизи та доводить необхідність призначення такої експертизи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Матеріали даної справи містять висновок судово-психіатричного експерта №08/К від 19.08.2017 року, згідно з яким на момент дослідження ОСОБА_4 стійким хронічним захворюванням не страждає. У зв`язку з протиречивими даними відповісти на питання, у якому психічному стані перебувала ОСОБА_4 у період укладення нею правочину у період 06-07.2008 року та чи могла вона в цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не надається можливим.

Тобто, у висновку експертами не надано вичерпної відповіді про те, у якому психічному стані перебувала ОСОБА_4 у період укладення нею оспорюваних правочинів і так само, не надано вичерпної відповіді на те, чи могла вона у цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними

У п.22 висновку зазначено, що згідно даних медичної карти амбулаторного хворого Львівського психоневрологічного диспансеру ОСОБА_4 , вона вперше оглядалася психіатром у лютому 2008 року у зв`язку з тим, що після смерті чоловіка змінилася у поведінці, відмічалося різке коливання настрою, знизилась пам`ять, стала тривожною, розгубленою. Вважала, що за нею слідкують невідомі люди, проникають у помешкання, переставляють речі, цінні речі забирають. Встановлено діагноз: органічний маячний розлад. Повторно оглядалась лікарем-психіатром у березні 2008 року, у подальшому у 2009-2011 роках. У той же час перебуваючи на лікуванні у березні у Львівському обласному госпіталі інвалідів війни та репресованих жодних скарг з цього приводу не висловлювала, поводилась адекватно ситуації та свого соматичного стану, у лікуючих лікарів не виникало потреби у консультації пацієнтки лікарем-психіатром. Поведінка ОСОБА_4 при співбесіді і підписанні договорів у нотаріуса «не викликала сумніву щодо її дієздатності.» У матеріалах справи відсутні інші дані, які б вказували на неадекватну поведінку ОСОБА_4 у цей період часу.», тобто, неможливість надання відповіді на питання експерти мотивують протиречивими даними.

Свій висновок про необхідність призначення судової психолого-психіатричної посмертної експертизи суд першої інстанції обґрунтував тим, що в межах даної справи проведено допит свідків з приводу поведінки ОСОБА_4 , стану її здоров`я, що в сукупності може мати значення для проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи.

Доводи апелянта про те, що судом призначалася судово-психіатрична експертиза і за її результатами до матеріалів справи долучено висновок №08/К від 19.08.2017 року, не спростовують висновку суду першої інстанції про необхідність призначення комплексної судової психолого-психіатричної посмертної експертизи, оскільки, як вбачається з висновку, надати відповіді на питання у якому психічному стані перебувала ОСОБА_4 у період укладення правочину 06.-07.червня 2008 року та чи могла вона у цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не надається можливим.

Обгрунтовуючи клопотання про призначення судової психолого-психіатричної посмертної експертизи, представник ОСОБА_2 посилався на показання експерта-доповідача Гуцала В.Й., який зазначив, що на момент проведення експертизи свідки не були допитані, для проведення експертизи показання свідків не були надані, а такі могли бути враховані при складанні висновку експертизи №08/К від 19.08.2017 року.

Тобто, за наявності лише медичної документації, оскільки на період проведення судово-психіатричної експертизи свідки у справі щодо поведінки ОСОБА_4 , стану її здоров`я, не були допитані, експерти не могли надати відповідь на питання, у якому психічному стані перебувала ОСОБА_4 у період укладення правочину 06.-07.червня 2008 року та чи могла вона у цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Зважаючи на позовні вимоги, якими є визнання недійсними правочинів, з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України, колегія суддів вважає, що висновок судово-психіатричної експертизи з питання психічного стану особи в момент вчинення правочину, з питання чи могла вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є одним із важливих доказів, якому слід надавати належну оцінку в сукупності з іншими доказами.

І оскільки судово-психіатрична експертиза, за результатами проведення якої в матеріалах справи наявним є висновок №08/К від 19.08.2017 року, була проведена без врахування показань свідків, які були допитані судом вже після призначення та проведення експертизи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що покази свідків щодо стану здоров`я, поведінки ОСОБА_4 на момент укладення оспорюваних правочинів, її психічного стану, можуть мати значення та впливати на висновки експертів, оскільки міститимуть додаткову інформацію, яка не могла бути досліджена і не могла бути врахована експертами при проведенні судово-психіатричної експертизи та наданні висновку №08/К від 17.08.2017 року.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_4 за життя не була позбавлена дієздатності, над нею не було встановлено опіки та піклування, не заслуговують на увагу, оскільки підставами для визнання оспорюваних правочинів позивач зазначила ст. 225 ЦК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.08.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.