Ухвала

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 207/2937/19

провадження № 61-9524ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2020 року у справі за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Кам`янська міська рада Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кір`як К. А., про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 вересня 2019 року повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

У червні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2020 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 липня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2020 року скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, передбачені частиною першою статті 353 ЦПК України.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до Закону № 460-ІХ пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, який передбачав можливість оскарження окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, виключено.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що заявником оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності окремо від рішення суду, тоді як згідно з положеннями частини першої статті 353 ЦПК України у редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом № 460-IX, ухвала про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 372/4277/19 (провадження № 61-4796ск20), від 27 квітня 2020 року у справі № 761/1004/20 (провадження № 61-6772ск20) та від 22 липня 2020 року у справі № 607/27175/19 (провадження № 61-10151ск20).

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що на момент постановлення судом першої інстанції ухвали про відкриття провадження частина перша статті 353 ЦПК України (пункт 8) передбачала можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі окремо від рішення суду, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Ураховуючи те, що пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України в редакції, чинний на момент постановлення ухвали судом першої інстанції, яким передбачалась можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження з порушенням правил підсудності у справі окремо від рішення суду, виключена станом на момент звернення ОСОБА_1 із апеляційною скаргою (22 травня 2020 року), тому вказана норма не підлягала застосуванню.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність оскаржуваної ухвали не впливають.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2020 року у справі за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк