Справа № 161/3644/20
Провадження № 2/161/1871/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи на правничу допомогу, внаслідок необґрунтованих дій позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Волинської облспоживспілки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Виконавчий комітетет Луцької міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації права власності попередніх власників,

В С Т А Н О В И В :

06 серпня 2020 року представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» в особі директора О.Є. Кандиба звернувся до суду із заявою про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду за заявою представника позивача. Вказує, що відповідачем ТОВ «Луцьккооптранс» внаслідок необґрунтованих дій позивача ОСОБА_1 , що виразились у подачі безпідставного позову, в подальшому зменшенні позовних вимог і залишення позову без розгляду, були понесені судові витрати на правничу допомогу, в розмірі 24750 гривень. Вважає,що понесені витрати є співмірними з розміром позовних вимог та складають менше 1% розміру майнової вимоги.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст. ст. 137, 141,142 ЦПК України просить стягнути з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24750,00 гривень.

Від представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Гринчука І.С. надійшла заява про розгляд заяви за відсутності представника. Заяву підтримує та просить задовольнити.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить розгляд заяви про розподіл судових витрат проводити за його відсутності та відсутності його представника, вказує що заявлені до відшкодування витрати є необгрунтованими, просить відмовити у задоволенні заяви.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Виконавчий комітетет Луцької міської ради, в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заяви, суд прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, ухвалою від 04 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство « Луцьккооптранс», виконавчого комітету Луцької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа підприємець ОСОБА_2 , про скасування запису про реєстрацію права власності попередніх власників на магазин промислових товарів за адресою АДРЕСА_1 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5 ст. 142 ЦПК України).

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані

на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Як вбачається з роз`яснень п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України » №377/02 п.52 рішення від 08.04.2010, суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Тому, кваліфікуючи подання позову як зловживання процесуальним правом та встановлюючи негативні наслідки за такі дії у вигляді залишення позову без розгляду, тим самим сторону позбавляють гарантованого законом права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду.

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом і подав заяву про залишення позову без розгляду. Отже подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача і формою закінчення справи без ухвалення рішення та без з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, що не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Отже, за змістом ч.5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно процесуального обов`язку доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у розгляді справи, може на власний розсуд розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору, а Кодекс передбачає право позивача на подачу клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Зокрема, звернення до суду з позовом це суб`єктивне право позивача, яке гарантується Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості поданої позовної заяви.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає собою право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки крім тверджень відповідача, ні чим не підтверджено.

Необгрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на позивача обовязку компенсувати витрати, що здійснені відповідачем, як це передбачено ч.5 ст.142 ЦПК України.

Разом з тим, заява відповідача не містить доводів і доказів необгрунтованості дій позивача, подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необгрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом не встановлено з боку позивача чи його представника зловживання процесуальними правами, також не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву.

Отже відповідачем не доведено, що позивач діяв недобросовісно та подав до суду необґрунтований позов, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Зважаючи на вище викладене, та керуючись ст. 133, 142, 258-261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи на правничу допомогу, внаслідок необґрунтованих дій позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Волинської облспоживспілки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Виконавчий комітетет Луцької міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації права власності попередніх власників - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 21 серпня 2020 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк