печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Печерський районний суд м.Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Жаркіх І.В.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: директор філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Міняйло Максим Борисович про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.08.2018р. звернувся до суду з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те що був призначений на посаду юрисконсульта 1 категорії у філію Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 8.08.2017р. Наказом філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 02.07.2018 № 239/ос було звільнено юрисконсульта із займаної посади за прогул без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпПУ. Вважає звільнення незаконним , що порушує його права. Вказує на те що на ім`я директора філії 15.06.2018р. була подана заява про надання щорічної відпустки строком на 28 календарних днів , починаючи з 2.07.2018р. , яка була погоджена начальником юридичного відділу Ракоц А.В. 15.06.2018р. та в.о.начальника юридичного відділу філії Білик О.В. 20.06.2018р. . На заяві про надання відпустки також міститься резолюція директора філії Міняйла М.Б.»ПККадр» (що розшифровується відділ кадрів до виконання). Знаючи специфіку організації роботи філії , реально знав , що наказ про надання йому відпустки буде зроблений працівниками відділу кадрів і підписаний директором філії, тому 27.06.2018р. виїхав на відпочинок і перебував до 22.07.2018р. Відповідачем не було проведено ніякого оперативного розбору, не вияснялись причини вчинення проступку на засідання профспілки не викликали , не дотримано процедури розгляду , про звільнення дізнався 30.07.2018р., тому просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити на посаді з 2.07.2018р., стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 70 000грн. В судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача надала відзив , вказувала на те що позивача звільнено відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпПУ. В судовому засіданні просила в позові відмовити.

3-тя особа в судове засідання не з`явилась, пояснення не надав.

Постановою судді Київського апеляційного суду Ігнатенка Н.В. від 12 грудня 2018 позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: директор філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Міняйло Максим Борисович про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 8.04.2019р. прийнято до розгляду та призначено в порядку спрощеного провадження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши надані докази, приходить до слідуючого.

Судом встановлено , що згідно наказу №165/ос від 7.08.2017р. позивач був призначений на посаду юрисконсульта 1 категорії у філію Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 8.08.2017р.

Наказом філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 02.07.2018 № 239/ос позивача було звільнено із займаної посади за прогул без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпПУ.

Із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 30 липня 2018 року, про що свідчить його підпис на наказі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Судом встановлено , що 02.07.2018 ОСОБА_1 не вийшов на роботу, про що в.о. начальника юридичного відділу філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Білик О.В., було подано на ім`я директора філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_4., доповідну про відсутність на робочому місці юрисконсульта 1 категорії юридичного відділу філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_1.

Після ознайомлення зі змістом доповідної, директором філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_4. на доповідну було накладено резолюцію ПК Кадр в роботу. Актом від 02.07.2018, у складі виконувача обов`язки начальника юридичного відділу Білик О.В., виконувача обов`язки начальника відділу управління персоналом та соціальних питань Дремлюк С.М. та провідного інженера відділу технічного та технологічного контролю Калмиковою О.В., зафіксовано факт відсутності юрисконсульта І категорії юридичного відділу філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_1 за місцем роботи 02.07.2018 з 08-00 до 15.00 .

Так, при здійсненні заходів щодо встановлення місцезнаходження Позивача та причин відсутності на роботі працівниками кадрової служби та юридичного відділу декілька разів протягом робочого дня було здійснено телефонні дзвінки на мобільний номер телефону, який був відключений.

Того ж дня, директор філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_4. звернувся до голови первинної профспілкової організації апарату філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_2 із поданням щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 від 02.07.2018 № ПК-7/111 відповідно до чинного законодавства України .

Листом від 02.07.2018 № ПКПроф -11/2018 голова первинної профспілкової організації апарату філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_3 повідомив про надання первинною профспілковою організацією апарату філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" погодження на звільнення юрисконсульта І категорії юридичного відділу філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Андрощука Ярослава Петровича за прогул без поважних причин (на підставі пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю .

Відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки).

Прогул є дисциплінарним проступком, до звільнення з цієї підстави застосовується положення статей 147, 148, 149 КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці.

До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом четвертим статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені статтею 76 ЦПК України.

Щодо доводів Позивача про порушення вимог статей 79 Кодексу законів про працю України та 10 Закону України "Про відпустки".

Частиною першою статті 79 Кодексу законів про працю України визначено, що щорічні основна та додаткові відпустки повної тривалості у перший рік роботи надаються працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Статтею 10 Закону України "Про відпустки" визначено, що щорічна додаткова відпустка, передбачена статтею 7 та пунктами 1 і 2 частини першої статті 8 цього Закону, надається понад щорічну основну відпустку за однією підставою, обраною працівником. Порядок надання додаткової відпустки з кількох підстав встановлює кабінет Міністрів України.

У разі відсутності на підприємстві графіку відпусток роботодавець може дізнатися про бажання працівника скористатись своїм правом на відпустку лише за наявності відповідної заяви.

Підтвердженням надання, на підприємстві будь - якої форми власності заяви є вхідний штамп підприємства, у разі його наявності, із зазначенням дати прийняття заяви та підпису особи, яка прийняла цю заяву. Також звертаю увагу суду на той факт, що

Представник відповідача вказує , що твердження Позивача про наявність заяви про надання йому відпустки на якій начебто директором філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_4. проставлено до виконання є неправдивим, у філіях та регіональних філіях акціонерного товариства "Українська залізниця" впроваджена централізована система електронного документообігу СКЕДО. Через зазначену систему відбувається реєстрація всієї вхідної та вихідної кореспонденції.

У супереч вимогам статей 81,83 ЦПК України Позивачем не надано, копії в якій було б зафіксовано факт належного прийняття (отримання) Відповідачем заяви про відпустку (належним чином завізованої з проставленим вхідним штампом).

Крім того, однією із підстав для надання працівнику основної або додаткової відпустки є наказ по підприємству про надання працівнику відпустки. З яким у відповідності до трудового законодавства роботодавець ознайомлює працівника та копію якого працівник може отримати.

Судом встановлено , що У філії "Пасажирська компанія" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" не видавався наказ про надання відпустки Позивачу з 02.07.2018,

про що Позивачу також було також повідомлено листом від 11.09.2018 № ПК - 7/386 .

Доказів наявності вказаного наказу Позивачем, у супереч вимогам статей 81,83 Цивільного процесуального кодексу України, також не надано. Покази свідків , щодо надання позивачу відпустки не є належним та допустимим доказом.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 2 липня 2018 року є прогулом, оскільки він був відсутнім на роботі у вказаний період без поважних причин, що зафіксовано актами відповідача та підтверджується належними доказами, а тому у відповідача були правові підстави для його звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. При звільненні позивача дотримано положення статей 116, 147, 148, 149 КЗпП України, з урахуванням чого відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. 40 116, 147, 148, 149 КЗпП України,ст..ст. 12,13,77,79, 81,263,264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: директор філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Міняйло Максим Борисович про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя Остапчук Т.В.