ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1078/20
Провадження № 2/210/1131/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" серпня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Домуховської М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Єфремова Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування збитків, завданих ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування збитків, завданих ДТП та просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 , відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, у розмірі 182 338,20 грн., судовий збір у розмірі 1823,89 грн. та судові витрати на проведення експертизи у розмірі 4000,00 грн., витрати на правничу допомогу, у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 10 січня 2019 року о 14-18 год. в м. Кривий Ріг, на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Белаз-7547 номерний знак « НОМЕР_1 », виконуючі свої службові обов`язки водія ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не врахував дорожньої обстановки, не був уважний під час руху заднім ходом, не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті чого скоїв наїзд на транспортний засіб Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки.У зв`язку із чим був складений протокол серії БР №080539 від 10.01.2019 року та направлений на розгляд до Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг.23.01.2019 року постановою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.Згідно технічного паспорту автомобіль Renault Premium номерний знак НОМЕР_2 належить гр. ОСОБА_2 .

З метою відшкодування, завданої шкоди позивач власними зусиллями звернувся до судового експерта Чивчиш Олега Петровича, який відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №Д30/01/19 від 31.01.2019 року встановив вартість заподіяної шкоди транспортному засобу Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 237 762,00 грн.

Окрім того, згідно висновку експерта №Д17/12/19 від 18.12.2019 року залишкова вартість транспортного засобу Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 становить 55423,80 грн.

Отже, фактично шкода, яка заподіяна власнику майна, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 10.01.2019 року становить 237762,00 (вартість відновлюваного ремонту ТЗ) - 55423,80 (залишкова вартість ТЗ)= 182338,2 грн.

Враховуючи, те, що водій ОСОБА_3 в момент заподіяння шкоди виконував свої службові обов`язки водія ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та перебував із відповідачем у трудових правовідносинах, то керуючись приписами ст.1172 ЦК України, представником позивача вказаний позов пред`явлено саме до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Крім того, посилаючись на вимоги ч.9 п.3 ст.175 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи позивачем понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 1824 грн. 00 коп., витрати на проведенні експертизи 4000 грн., витрати на правову допомогу 10 000 грн., які він просив стягнути з відповідача на користь позивача.

Ухвалою від 24 лютого 2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було відкрите провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

19 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Стаднік Я.В., в якому представник відповідача зазначила, що відповідач не погоджується з доводами позивача викладеними у позовній заяві, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, дійсно, як встановлено постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2019 року по справі №210/334/19 працівниками ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП, що відбулося 10.01.2018 року за участі позивача. Однак, представник відповідача зазначає, що відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АМ № 5884032 від 30.03.2018 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ України» з терміном дії до 10.06.2019 року, а тому представник відповідача посилаючись на вимоги ст.979 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Позивачем не надано рахунків чи фіскальних чеків, які б підтверджували, що ним було здійснено відновлювальний ремонт автомобіля Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 , та не надано відповіді СК «ПЗУ України» щодо встановлення суми відшкодування завданих збитків страховою компанією.

Представник відповідача у відзиві зазначила, що з огляду на той факт, що цивільно-правова відповідальність ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» була застрахована - обов`язок відшкодування збитків, якщо він не перевищує ліміт відповідальності страховика, лежить саме на Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ Україна». Стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (з урахування ліміту відповідальності страховика) суперечить меті інституту страхування.

28 травня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 в якій представник позивача зазначив, що відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Представник позивача зазначив, що посилання відповідача на те, що позивач має право на відшкодування шкоди внаслідок ДТП виключно за рахунок страхової виплати є безпідставними, оскільки він на свій розсуд обирає спосіб захисту, а вже потім сам відповідач, відшкодувавши шкоду позивачу, в порядку регресу, має право звернутись до страховика та винуватої особи щодо стягнення сплаченого відшкодування. Крім того, посилаючись на вимоги ст.22 ЦК України зазначив, що законодавець чітко прописав той, факт, що збитками можуть бути витрати, які особа мусить у майбутньому здійснити для відновлення пошкодженої речі, а тому посилання відповідача на факт відсутності чеків про проведення ремонту ТЗ, на його думку є безпідставними.

Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позовну заяву підтримав у повному обсязі та посилаючись на обґрунтування зазначені в позовній заяві просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Єфремова Т.О. заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обґрунтування зазначені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа по справі ПАТ Страхова компанія «ПЗУ України» у судовому засіданні присутні не були, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаною у позовній заяві адресою знаходження страхової компанії, які ними отримані, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 84, 109)

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

За частинами 1, 5, 6 ст.81, ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

З матеріалів справи встановлено, що 10 січня 2019 року о 14-18 год. в м. Кривий Ріг, на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Белаз-7547 номерний знак « НОМЕР_1 », виконуючі свої службові обов`язки водія ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», не врахував дорожньої обстановки, не був уважний під час руху заднім ходом, не переконався в безпечності маневру, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті чого скоїв наїзд на транспортний засіб Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2019 року, ОСОБА_3 було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, судом встановлено. (а.с. 7-8)

Власником транспортного засобу Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 , є позивач по справі - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . (а.с.5-6)

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тобто, для відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідна наявність двох критеріїв: неправомірність дій завдавача шкоди та наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями та шкодою.

Дії водія ОСОБА_3 були неправомірними, оскільки було допущено порушення п.п. 2.3 б, 10.9 Правил дорожнього руху, що призвело до настання аварійної ситуації та спричинило зіткнення з транспортним засобом власником якого є ОСОБА_2 та, як наслідок, матеріальної шкоди.

Оскільки неправомірні дії водія ОСОБА_3 спричинили дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої автомобіль ОСОБА_5 здобув механічні ушкодження, вбачається наявність безпосереднього причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху, яке допустив водій ОСОБА_3 та матеріальною шкодою, яка завдана ОСОБА_2 .

На день скоєння ДТП цивільно-правова віповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ України», що підтверджується полісом № АМ/5884032 від 30.03.2018 року, строк дії якого з 11 червня 2018 року по 10 червня 2019 року включно. Розмір страхового відшкодування за спричинену шкоду майну складав 100 000 грн., без франшизи (а.с. 94).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до роз`яснень, які надані у п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_3 з 04.07.2018 року займав посаду водія транспортного засобу Белаз на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг», що підтверджується довідкою вих. № 88405 від 05.03.2020 року за підписом начальника центру надання послуг «Єдине вікно» ОСОБА_6 (а.с.67)

Відповідно до Довідки виданої за підписом ВОтаОП ТД ДпоП Погорілим О.О., згідно обліку використання робочого часу водій автотранспортних засобів ОСОБА_7 10.01.2019 року перебував на роботі у зміну з 07.00 до 19.00, на підтвердження вказаних обставин до довідки долучено табель за січень 2019 року. (а.с.68, 69)

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України за №6-2808цс15 від 20.01.2016 р. право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Також, Верховний Суд України визначив, що зобов`язання, яке виникло у відповідних правовідносинах, є деліктним, а отже, первісним, основним зобов`язанням в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав, дане твердження викладено в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.01.2016 року №6-2808цс15.

Вищезазначений правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним судом України і в інших справах, наприклад, у постановах: №6-725цс16 від 14.08.2016 року; №756/12292/14-ц від 26.10.2016 року; №760/25782/14-ц від 21.12.2016 року.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №Д30/01/19 від 31.01.2019 року встановив вартість заподіяної шкоди транспортному засобу Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 у розмірі 237 762,00 грн.

Окрім того, згідно Висновку експерта Чивчиш О.П. №Д17/12/19 від 18 грудня 2019 року вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 10 січня 2019 року, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання цієї експертизи становить 476978,05 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику досліджуваного легкового автомобіля Renault Premium, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 10 січня 2019 року, в результаті ДТП, в цінах станом на час завершення виконання експертизи, становить 182 338,20 грн.(а.с. 9-38)

Вказаний висновок було складено експертом авто товарознавцем Чивчиш О.П., що має свідоцтво судового експерта, виданого міністерством юстиції України. Експерт попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_2 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, у розмірі 182 338,20 грн.

Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України з метою визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Судом встановлено, що між адвокатським бюро «Бражник і Партнери» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги №12 від 27 вересня 2019 року, згідно п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, адвокатське бюро зобов`язується надати клієнту визначену цим Договором правову допомогу, а клієнт зобов`язується сплатити винагороду адвокатському бюро.

Відповідно до п.7.1. зазначеного договору, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду у розмірі 10 000 грн., яка складається з наступного: усні та письмові консультації та роз`яснення з правових питань, що стосуються відшкодування шкоди, завданої ДТП, яке відбулося 10.01.2019 року на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 1000 грн. (2 год.), складання процесуальних документів, а саме позовної заяви про відшкодування шкоди завданої ДТП, яке відбулося 10.01.2019 року на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 4000 грн. (8 год.), складання заяви про витребування доказів, складання претензії до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та СК «ПЗУ України» - 2000 грн. (4 год.), участь у судових засіданнях пов`язаних із розглядом позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої ДТП, яке відбулося 10.01.2019 року на території ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 2000 грн. (4 год.), збір доказів до подання позовної заяви, а саме експертизи збитків, отримання рішення Дзержинського районного суду - 1000 грн. (2 год.). Відповідно до акту (опису) виконання робіт за договором про надання правової допомоги № 12 від 02.12.2019 року підписаним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони, узгодили, що згідно договору про надання правової допомоги у період його дії Бюро надало клієнту, а Клієнт отримав послуги у повному обсязі. (а.с.126 -131)

Отже судові витрати понесені Позивачем в даній цивільній справі, складаються з суми, витраченої на проведенні експертизи у розмірі 4000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., вказані витрати підтвердженні матеріалами справи, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно дубліката квитанції № 0.0..1 від 11.02.2020 року ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмір 1823,39 грн. (а.с.1)

За таких обставин, враховуючи вищевикладене позов слід задовольнити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 22, 23, 599, 636, 1166, 1167, 1172, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 4, 12, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 263-265, 258, ч.6 ст.259, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування збитків, завданих ДТП - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (), місце знаходження: місто Кривий Ріг, вулиця Орджонікідзе, будинок 1, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, у розмірі 182 338,20 грн. (сто вісімдесят дві тисячі триста тридцять вісім гривень 20 копійок)

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (), на користь ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 1823,89 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять три гривні 89 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (), на користь ОСОБА_2 , судові витрати на проведення експертизи у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок) та судові витрати на правничу допомогу, у розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 07 серпня 2020 року.

Суддя: С. В. Ступак