Дата документу 28.01.2020 Справа № 313/1084/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 313/1084/18 Головуючий у 1 інстанції: Кравцов С.О.
№ 22-ц/807/348/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Лисенко Сергія Дмитровича на заочне рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 08.10.2016 року приблизно o 11 годині 00 хвилин на вулиці Пушкіна в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області гр. ОСОБА_1 керував, рухаючись заднім ходом на легковому автомобілі марки «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1 не переконався в безпечності маневру та створив перешкоду мотоциклу «Мінськ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який уходячи від цієї перешкоди скоїв на полосі зустрічного руху зіткнення із автомобілем «ЗАЗ-Сенс», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого водій мотоцикла ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КЗ «Веселівська ЦРЛ».

Відповідач ОСОБА_1 порушив п. п. 10.1, 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 29.01.2018 року по справі № 313/1650/17 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винуватим у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення штрафу у розмірі 340.00 грн.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб «ЗАЗ-Сенс», державний номер НОМЕР_3 (право власності підтверджується свідоцтвом про реєстрацію т/з від 22.10.2013 року серії НОМЕР_4 ) отримав механічні пошкодження у вигляді пошкодження лобового скла, переднього бампера та лівої фари головного світла та цього ж дня після проведення огляду місця події був тимчасово вилучений, з наступним накладенням арешту. Тому, внаслідок протиправних дій відповідача в період часу з 08.10.2016 року по 10.01.2017 року належний йому автомобіль був вилучений та знаходився на збереженні у Веселівському ВП Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області і як наслідок перебував на вимушеному простої.

За вимогами ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідач ухиляється від відшкодування збитку у вигляді неодержаного прибутку. На його неодноразові прохання про добровільне відшкодування збитку не відповідає та уникає зустрічей. У зв`язку із цим позивач вимушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдаванні за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини..

З 13.12.2010 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним та єдиним видом його господарської діяльності є надання послуг таксі (підтверджується випискою з ЄДРПОУ).

Позивач зазначає що, за час вилучення та простою автомобілю таксі позивач як фізична особа - підприємець, перевіз в тричі меншу кількість пасажирів та не отримав запланований прибуток. Відповідно до наведеного нижче розрахунку збитки, спричинені внаслідок простою автомобіля таксі становлять 16273,28 грн., з яких 16273,28 гри неодержаний прибуток.

Автомобіль «ЗАЗ-Сенс», державний номер НОМЕР_3 . який було пошкоджено під час ДТП і до сьогодні використовується ним виключно для надання послуг таксі. Водій ОСОБА_4 з 12.08.2016 року перебуває з ним у трудових відносинах (підтверджується трудовою книжкою від 06.08.1979 року серії НОМЕР_5 ).

Крім вказаного водія, з позивачем у трудових відносинах перебуває ще дві фізичні особи, а саме: ОСОБА_5 , трудовий договір від 21.08.2013 року № 3 та ОСОБА_6 , трудовий договір від 01.07.2014 року № 8.

Відповідно до довідки про доходи від 02.07.2018 року № 1364/08-05 у період часу з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року ним як фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності отримано дохід в сумі 190086.00 грн.

190086,00 грн. (річний дохід) / 366 (кількість днів у календарному 2016 році) = 519,36 грн. (денний дохід від проведення господарської діяльності).

519,36 грн. (денний дохід від проведення господарської діяльності) / 3 (кількість автомобілів таксі) = 173.12 грн. (денний дохід від одного автомобілю таксі).

173,12 грн. (денний дохід від одного автомобілю таксі) х 94 дня (простій автомобілю у період з 08.10.2016 року по 10.01.2017 року) = 16273,28 грн. (сума неодержаного прибутку).

До сьогодні, відповідач ухиляється від відшкодування збитку у вигляді неодержаного прибутку. На його неодноразові прохання про добровільне відшкодування збитку не відповідає та уникає зустрічей. У зв`язку із цим він вимушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

Викладені обставини позивач підтверджує доказами: копією паспорту та ідентифікаційного номеру, постанови від 29.01.2018 року по справі № 313/1650/17, витягу з кримінального провадження № 0000337, розписки від 10.01.2017 року, свідоцтва про реєстрацію т/з від 22.10.2013 року НОМЕР_4 , посвідчення водія від 07.09.1996 року ЯТА № НОМЕР_6 , трудової книжки від 06.08.1979 року НОМЕР_7 НОМЕР_8 , довідки від 02.07.2018 року № 1365/08-05, довідки від 02.07.2018 року № 1364/08-05, виписки з ЄДРПОУ, податкового розрахунку ф. 1 ДФ за 4 квартал 2016 року, податкового розрахунку ф. 1 ДФ за 1 квартал 2017 року, трудового договору від 21.08.2013 року № 3, трудового договору від 01.07.2014 року № 8, оригінали зазначених документів знаходяться у позивача.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 16 273 грн. 28 коп. та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2019 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 16273 грн. 28 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі адвоката Лисенко С.Д. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Сулдом першої інстанції було встановлено, що постановою Веселівського районного суду Запорізької області від 29.01.2018 року по справі № 313/1650/17 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винуватим у скоєному адміністративному правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення штрафу у розмірі 340.00 грн.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб «ЗАЗ-Сенс», державний номер НОМЕР_3 (право власності підтверджується свідоцтвом про реєстрацію т/з від 22.10.2013 року серії НОМЕР_4 ) отримав механічні пошкодження у вигляді пошкодження лобового скла, переднього бампера та лівої фари головного світла та цього ж дня після проведення огляду місця події був тимчасово вилучений, з наступним накладенням арешту. Тому, внаслідок протиправних дій відповідача в період часу з 08.10.2016 року по 10.01.2017 року належний йому автомобіль був вилучений та знаходився на збереженні у Веселівському ВП Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області і як наслідок перебував на вимушеному простої. З 13.12.2010 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним та єдиним видом його господарської діяльності є надання послуг таксі (підтверджується випискою з ЄДРПОУ).

Автомобіль «ЗАЗ-Сенс», державний номер НОМЕР_3 . який було пошкоджено під час ДТП і до сьогодні використовується позивачем виключно для надання послуг таксі. Водій ОСОБА_4 з 12.08.2016 року перебуває зі позивачем у трудових відносинах, підтверджується трудовою книжкою від 06.08.1979 року серії НОМЕР_5 , ксерокопією паспорта та карткою платника податків ОСОБА_4 № НОМЕР_9 , зазначений номер також присутній Податковому розрахунку Ф1 ДФ за 4 квартал 2016 року, податкового розрахунку ф. 1 ДФ за 1 квартал 2017 року.

Позивачем доведений розмір збитків, які він зазнав унаслідок тривалого невикористання пошкодженого транспортного засобу.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками вважаються зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Також за приписами ст. ст. 224, 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Позивачем надані відповідні розрахунки зодо неотриманого доходу.

Відповідно до довідки про доходи від 02.07.2018 року № 1364/08-05 у період часу з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року позивачем як фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності отримано дохід в сумі 190086.00 грн.

190086,00 грн. (річний дохід) / 366 (кількість днів у календарному 2016 році) = 519,36 грн. (денний дохід від проведення господарської діяльності).

519,36 грн. (денний дохід від проведення господарської діяльності) / 3 (кількість автомобілів таксі) = 173.12 грн. (денний дохід від одного автомобілю таксі).

173,12 грн. (денний дохід від одного автомобілю таксі) х 94 дня (простій автомобілю у період з 08.10.2016 року по 10.01.2017 року) = 16273,28 грн. (сума неодержаного прибутку).

Тож суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем належними доказами підтверджено неотримання ним прибутку та задоволено позов.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що автомашина не використовувалася внаслідок вилучення її для проведення слідства, яке тривало занадто довго, та транспортний засіб перебував у розпорядження слідчого, не є переконливими, позаяк таке слідство проводилося у зв`язку з вчиненням відповідачем правопорушення, а отже невикористання автомашини було у причинному зв`язку з вчиненим правопорушенням.

До того ж жодними доказами не доведено порушення слідчим будь-яких положень закону щодо вилучення транспортного засобу для проведення слідчих дій.

Також не можуть бути підставою для відмови у позові посилання на те, що водій, який керував автомашиною позивача не перебував з ним у трудових відносинах.

Зазначена обставина не впливає на розмір неотриманого прибутку, не доводить те, що автомашина не використовувалася для підприємницької діяльності та до того ж ця обставина спростована позивачем.

За таких обставин суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков