Справа № 346/5439/17
Провадження № 2/346/45/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого Веселова В.М.,

секретаря Максим`юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відвід судді по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом зобов`язання не чинити перешкоди при спорудженні огорожі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом зобов`язання не чинити перешкоди при спорудженні огорожі ,вимоги якого просить задовольнити.

Від відповідачів поступила заява про відвід судді. Заява мотивована тим,що відповідачам не зрозуміло хід проведення справи. Вони не задоволені тим як головуючий проводив засідання, вони вважають,що оскільки позивач користується підробленим кадастровим планом, відповідно суд повинен взяти це до уваги і винести відповідне рішення на їх користь. Також їм не зрозуміло чи було задоволено клопотання про виклик свідків. Вказують,що вони не є межівниками по земельній ділянці з позивачем,оскільки межівником земельної ділянки вказана інша людина. Просять заяву про відвід судді задовольнити.

Розглянувши заяву відповідачів, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.3,6,7 ст.40 ЗУ від 15.01.2020 року №460-ІХ Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ, який набрав законної сили з 8 лютого 2020 року: «Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження"

Згідно з ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. Згідно ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до ст.10 ЦПК України - суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України та застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Так у відповідності до п.п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції:

«49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

50. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

53. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності (вісник ВСУ № 4/2008 стор. 31).

Крім цього, в п.п.66,67,69,70 Рішення ЄСПЛ «Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, зазначено,що: «…п.66. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції , за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи

забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United

Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

67.Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

69. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та

Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

70. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

30 січня 2020 року суддею Веселовим В.М. було розпочато слухання цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом зобов`язання не чинити перешкоди при спорудженні огорожі. Представник позивача подав заяву про слухання справи у його відсутність,вирішення питання про виклик свідків. В судове засідання з`явились представник відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 . Судом було відкрито судове засідання,зачитано заяву представника позивача про відкладення судового засідання, вислухано думку щодо відкладення судового засідання. Крім цього, судом було задоволено клопотання обох сторін щодо виклику всіх заявлених свідків як з сторони позивача (3 чоловіка) так і з сторони відповідачів (15 чоловік),а також запропоновано продумати питання призначення земельно-технічної експертизи для правильного вирішення справи.

Відповідачі почали задавати запитання по справі, вказали,що у позивача сфальсифікований кадастровий план, відповідно суддя повинен відмовити позивачу в позові, вимагали на свої питання готові відповіді, відповідно мною, як головуючим по справі було роз`яснено, що я не є їх адвокатом і не маю право надавати їм роз`яснення з приводу законності чи незаконності видачі тих чи інших документів позивачу. Розгляд справи відбувається на підставі змагальності і тих документів, які є в матеріалах справи, які сторони вважають за доцільне додати до матеріалів справи з врахуванням вимог ЦПК України, а також пояснень сторін. Крім цього, було призначено слухання справи, з врахуванням завантаженості головуючого в інших справах та відпустки відповідно справа була відкладена слуханням на 3 квітня , та узгоджені інші дати слухання справи на10 квітня та 17 квітня 2020 року,враховуючи велику кількість заявлених свідків з сторони відповідача і необхідність їх допиту.

Як вбачається з поданої заяви про відвід відповідачів не влаштовують ні дати призначення слухання справи, ні чіткі і зрозумілі відповіді головуючого на запитання відповідачів. Тобто за любих обставин відповідачі не дадуть можливості мені як головуючому заслухати дану справу і винести відповідне рішення. Більше того, вказівка відповідачів щодо того,що я, як головуючий в справі, повинен робити щодо кадастрового плану позивача,суд розцінює як тиск,з метою отримання потрібного відповідачам рішення. Вважаю,що хоча подана відповідачами заява є безпідставна, однак її слід задовольнити, оскільки відповідачі чинять тиск на мене,як головуючого по справі з метою отримання потрібного їм рішення, відповідно за таких обставин суд не зможе чітко,законно та неупереджено розглянути дану справу.

У відповідності до ст.126 Конституції України вплив на суддю в будь-який спосіб забороняється.

Вищенаведені дані дають мені підстави і право керуючись ст.ст.36,39,40,41 ЦПК України задовольнити заяву про відвід по даній справі.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом (чи безсторонності судді при розгляді даного позову), заявлений відвід слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.126 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Рішення Конституційного Суду № 19-рп/2004 від 01.12.2004, ст. ст.36,39,40,41 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.1996 року, ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року,Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02,правовий висновок Верховного Суду в постанові №277/599/15-к від 17 вересня 2019 року, -

ухвалив:

Заяву про відвід судді Веселова В.М. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом зобов`язання не чинити перешкоди при спорудженні огорожі - задовольнити.

Передати справу до канцелярії суду на новий розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселов В. М.