Справа № 301/701/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди., посилаючись на те, що 30.10.2016 року сталася ДТП у якій пошкоджено транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до вимог законодавства до страхової компанії подано повідомлення потерпілої особи ОСОБА_1 та документи для виплати страхового відшкодування. ОСОБА_1 володіє транспортним засобом на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 16.11.2016 року № 1457 відповідно до якої йому надається право діяти від імені власника автомобіля з правом отримання коштів у відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Винуватцем ДТП відповідно до постанови Іршавського районного суду від 23.03.2017 року по справі № 301/386/17 визнано винним ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, постанова набула законної сили 04.04.2017 року, відповідальність якого застрахована полісом № АК/1057841.

Також винуватцем ДТП відповідно до постанови Іршавського районного суду від 23.03.2017 року по справі № 301/442/17 визнано винним ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, постанова набула законної сили 05.05.2017 року.

Відповідно до висновку результатів медичного огляду № 86 та № 87 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановами суду № 301/315/17 та № 301/442/17.

Повідомлення про ДТП подане за вх. 25558/17 від 16.01.2017 року, що підтверджується СК «Країна» в листі від 21.06.2017 року № 5689/17.

Листом від 21.06.2017 року № 5689/17 потерпілу особу ОСОБА_1 повідомлено про надіслання документів та розрахункового рахунку для виплати страхового відшкодування.

Заявою від 10.10.2017 року подано додаткові документи для виплати страхового відшкодування визначені в листі від 21.06.2017 року щодо "матеріальної шкоди та шкоди за ушкодження здоров`ю.

Листом від 02.02.2018 року № 1092 позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування по ушкодженню майна так і по ушкодженню здоров`я з підстав пп. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 008/02/17 від 30.10.2016 року визначено вартість відновлюваного ремонту в сумі 34854,49 грн. Також ним понесено витрати по виготовленню звіту в сумі 1700,00 грн. Моральну шкоду яку йому завдано він оцінює в сумі 25000 грн. А також судові витрати складаються з витрат на сплату судового збору в сумі та правничої допомоги адвоката в сумі 6000 грн., які сплачені ним на рахунок адвоката відповідно до квитанції від 07.02.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів викладених у позовній заяві та просив такі задовольнити, не заперечує проти розгляду справи у відсутність його представника ОСОБА_5 .

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву у якій просить розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, які причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та просили задовольнити такі частково, а саме: в частині стягнення вартості відновлюваного ремонту, вартість експертного звіту та сплачений судовий збір в повному обсязі, а у частині моральної шкоди в розмірі 3000,00 гривень та відмовити повністю у стягненні витрат на правничу допомогу.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода у якій пошкоджено транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_1 на підставі нотаріально засвідченої довіреності № 1457 від 16.11.2016 року, ДТП трапилася з вини відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що стверджується копіями постанов Іршавського районного суду від 23 березня 2017 року та від 24 квітня 2017 року про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.10,11).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди перебували в стані алкогольного сп`яніння, що стверджується копіями постанов Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017 року та від 24 квітня 2017 року (а.с.12-13).

Листом від 02.02.2018 року № 1092 позивпчу відмовлено у виплаті страхового відшкодування по ушкодженню майна так і по ушкодженню здоров`я з підстав пп. 37.1.4 п. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.20).

Що стосується вимог позивача про відшкодування вартості відновлюваного ремонту та витрат на виготовлення експертного звіту, то такі підлягають до задоволення із слідуючих підстав.

Як вбачається із звіту про оцінку вартості майнової шкодизаподіяної ушкодженням транспортного засобу № 008/02/17 від 30.10.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 34854, 49 (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири грн. 49 коп.) гривень (а.с.17-18) та вартість виготовлення звіту складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, що стверджується квитанцією (а.с.19) та визнається відповідачем та його представником.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи, що внаслідок вчинених дій відповідачами, позивач отримав збитки, шкода не відшкодована, тому позивач ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті, а саме: проходив лікування та реабілітацію, сім`я позивача була позбавлена можливості вільно користуватися автомобілем, що призвело до втрати часу і неможливості вільного пересування та додаткових витрат (а.с. 21-24).

З огляду на це, враховуючи, що майнову шкоду відповідачі заподіяли неумисно, не вчинили жодних заходів щодо її відшкодування, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід визначити в розмірі по 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) гривень з кожного відповідача.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У справі встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Козар М.М. згідно ордеру серії РН-545 № 017/19 від 04.03.2019 року .

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 906/194/18 необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Всупереч наведеному стороною позивача не надано акту про прийняття цих послуг (виконаних робіт), а також належних доказів на підтвердження їх оплати.

Таким чином, через недоведеність обсягу і вартості наданої позивачу професійної правничої допомоги належними доказами суд дійшов висновку про відмову у стягненні з відповідачів в користь позивача таких витрат.

З матеріалів справи слідує, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 768,40 гривень, які згідно ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України присуджуються зі сторони не на користь якої ухвалено рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 12,19, 83, 175, 177,184 , 259 , 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість відновлюваного ремонту в сумі 34854,49 (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят чотири грн. 49 коп.) гривень та вартість експертного звіту в сумі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди та 384,20 (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) гривень в повернення витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди та 384,20 (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) гривень в повернення витрат по оплаті судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текс рішення складено 12 лютого 2020 року.

Суддя : І. А. Даруда