САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1712/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22.01.2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення. В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до кредитного договору №КГ-252Д від 28.01.2008 року ЗАТ КБ «Приватбанк» за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати ТОВ «Граніти Дніпра» кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом 540000,00 доларів США з метою поповнення обігових коштів, не пізніше 5 днів з моменту надання ТОВ «Граніти Дніпра» розрахункових документів на використання кредиту, в обмін на зобов`язання ТОВ «Граніти Дніпра» з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, в обумовлені цим Договором строки та відсотки за порушення виконання зобов`язання та кредитне обслуговування. Строк повернення кредиту був встановлений до 28.07.2008 року, а згідно з додатковою угодою №1 від 28.07.2008 року був продовжений до 28.01.2009 року. АТ КБ «Приватбанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором і надав ТОВ «Граніти Дніпра» кредит: 01.02.2008 року у сумі 200000 доларів США та 05.02.2008 року у сумі 340000 доларів США. Однак ТОВ «Граніти Дніпра» взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Рішенням Господарського суду Автономної республіки Крим від 15.07.2013 року з ТОВ «Граніти Дніпра» на користь АТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за період з 01.02.2008 року по 19.06.2013 року та відповідно відкрито виконавче провадження. Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2015 р. було порушено провадження у справі №911/1774/15 про банкрутство ТОВ «Граніти Дніпра» й визнано вимоги АТ КБ «Приватбанк» у вигляді заборгованості за кредитом у сумі 540000,00 доларів США, еквівалент якої за офіційним курсом НБУ станови на 22.04.2015 року становить 12029136,66 грн. Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2016 року було визнано додаткові грошові вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Граніти Дніпра» на суму 29419181,53 грн., затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Граніти Дніпра» в сумі 616711409,24 до якого включено вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 61671409,24 грн. Постановою Господарського суду Київської області від 21.09.2016 року по справі №911/1774/15 ТОВ «Граніти Дніпра» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до тепер. Вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Граніти Дніпра» протягом справи про банкрутство задоволені не були в жодному розмірі. В забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Граніти Дніпра» за Кредитним договором №КГ 252Д від 28.01.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки №ДІ-252 від 30.01.2008 року, предметом якого була земельна ділянка площею 0,1399 Га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . АТ КБ «Приватбанк» було надано право здійснити продаж предмету іпотеки за договором №ДІ-252 від 30.01.2008 року, а саме земельної ділянки. АТ КБ «Приватбанк» було реалізовано право на звернення стягнення за договором іпотеки №ДІ-252 від 30.01.2008 року й на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року було укладено з покупцем ТОВ «Естейт Селлінг» договір купівлі-продажу від 12.11.2016 року. Крім того, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір застави товару в обороті №ДЗ-252 від 28.01.2008 року, предметом якого є будівельні матеріали. Станом на момент укладення Договору застави в обороті №ДЗ-252 від 28.01.2008 року на земельній ділянці вже був відсутній житловий будинок, а було наявне самочинне незавершене будівництво, загальною площею 477,7 кв.м. та житловою площею 175,4 кв.м., яке було введено в експлуатацію лише Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації №ДП 8 від 04.10.2011 року. Отже предметом Договору застави №ДЗ-252 від 28.01.2008 року є сам товар в обороті, оскільки 28.01.2008 року у ОСОБА_3 було відсутнє право власності на житловий будинок. На сьогодні житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року. Оскільки заборгованість ТОВ «Граніти Дніпра» перед АТ КБ «Приватбанк» є значною 61671409,24 АТ КБ «Приватбанк» вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки в погашення лише заборгованості за кредитом 12029136,66 грн. Просив суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Граніти Дніпра» перед АТ КБ «Приватбанк» з повернення кредиту за Кредитним договором №КГ-252Д від 28.01.2008 року в розмірі 12029136,66 грн. звернути стягнення на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1

08 квітня 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 95).

13.09.2019 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про відвід судді Румянцева О.П. (а.с. 118).

17.09.2019 року ухвалою суду відвід заявлений відповідачем ОСОБА_1 визнано необґрунтованим, провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід (а.с. 126-128).

24.09.2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцева О.П. відмовлено (а.с. 131-132).

26.09.2019 року ухвалою суду провадження по справі за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення поновлено (а.с. 134).

28.10.2019 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відвід судді Румянцева О.П. (а.с.158-159).

28.10.2019 року ухвалою суду відвід заявлений відповідачем ОСОБА_1 визнано необґрунтованим, провадження у справі зупинено ( а.с. 167-169).

07.11.2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Румянцева О.П. від розгляду цивільної справи за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення відмовлено (а.с.175-176).

08.11.2019 року ухвалою суду провадження по справі за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення було відновлено (а.с.179).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору №КГ-252 Д від 28.01.2008 року позивач зобов`язався надати ТОВ «Граніти Дніпра» кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 540000,00 доларів США в обмін на зобов`язання ТОВ «Граніти Дніпра» з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, в обумовлені договором умови та строки (а.с. 13-17).

Згідно платіжного доручення №1 від 01.02.2008 року було видано кредит у сумі 200000 доларів США, відповідно платіжного доручення №2 від 05.02.2008 року видано кредит на суму 340000 доларів США.

30.01.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Граніти Дніпра» було укладено договір іпотеки №ДІ-252 предметом якого була земельна ділянка площею 0,1399 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.36-42).

Відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2015 року вимоги АТ КБ «Приватбанк було задоволено та звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме, земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 51-55).

АТ КБ «Приватбанк» було реалізовано право на звернення стягнення та укладено з покупцем ТОВ «Естейт Селлінг» договір купівлі-продажу від 12.11.2016 року, відповідно до якого останнє на сьогодні є власником земельної ділянки (а.с.56-57).

28.01.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави товару в обороті №ДЗ-252, предметом якого згідно з п.6 договору був товар в обороті: будівельні матеріали, що знаходиться у володінні заставодавця за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48-50 )

На земельній ділянці по АДРЕСА_1 було збудовано житловий будинок загальною площею 477,7 кв.м., який було введено в експлуатацію Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації №ДП8 від 04.10.2011 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2019 року та від 17.01.2018 року (а.с. 58-65)

Відповідно до рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2012 року житловий будинок загальною площею 477,7 кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 61)

Позивач посилається на ті обставини, що будинок площею 477,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є предметом іпотеки за договором іпотеки №ДІ -252 від 30.01.2008 року та за договором застави товару в обороті № ДЗ-252 від 28.01.2008 року.

Так, суд критично ставиться до тверджень позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.41 ЗУ «Про заставу» договір застави товарів у обороті або в переробці повинен індивіалізувати предмет застави шляхом зазначення знаходження товарів у володінні застоводавця чи їх розташування в певному цеху, складі, іншому приміщенні або іншими способам, достатнім для ідентифікації сукупності рухомих речей як предмета застави.

Так, позивач посилається на п.6 договору застави №ДЗ-252 від 28.01.2008 року товару в обороті, відповідно до якого зазначено предмет застави, а саме, будівельні матеріали, однак як вбачається з вищезазначеного договору будь-яка індивідуалізація та ідентифікація будівельних матеріалів відсутня, що не дає суду можливості надати належну юридичну оцінку зазначеним позивачем обставинам.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення суду від 12.07.2012 року будинок по АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , будь-яких належних доказів щодо будівництва зазначеного будинку з матеріалів що перебували в заставі відповідно до договору, представником позивача в судовому засіданні надано не було.

Право власності особи, яке гарантується ст.41 Конституції України є непорушним. Ніхто не може бути незаконно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 Цивільного кодексу)

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи докази та матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається у своїй позовній заяві, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на їх підтвердження, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 ЗУ «Про заставу», ст.321 ЦК України, ст.ст. 5-13, 33-34, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_1 ) про звернення стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 лютого 2020 року.

Суддя О.П.Румянцев