УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області складі:

головуючої судді Вітера І.Р.,

за участі секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Омелянюка М.В.,

державного виконавця Володимир-Волинського МВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - Авраменко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка полягає у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

За змістом скарги, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 48855361, яке провадиться Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі виконавчого листа № 154/2681/15 щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 25 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця від 14 травня 2018 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

У зв`язку із виконанням вказаної постанови державного виконавця було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , якої він володіє спільно із членами своєї сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Вказав, що заборгованості по сплаті аліментів у нього немає, а тому необхідність у накладеному арешті також відсутня. Просив скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив її задовольнити. Вказав, що його довіритель є військовослужбовцем, проходить військову службу за контрактом, з його грошового забезпечення систематично сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки.

Державний виконавець Авраменко Н.В. скаргу заперечила, вказала на існування раніше заборгованості по сплаті аліментів, що стало підставою для винесення нею постанови про арешт майна ОСОБА_1 . Підтвердила, що останній заборгованість погасив у повному обсязі, однак вказала на відсутність підстав для зняття арешту, оскільки ОСОБА_1 не підтвердив можливість забезпечення ним виконання рішення суду в інший спосіб. Заявила клопотання про залучення до справи заінтересованою особою стягувача - ОСОБА_2 .

Вивченням документів, що були долучені до скарги та матеріалів виконавчого провадження АСВП № 48855361 встановлено наступне.

На підставі виконавчого листа Володимир-Волинського міського суду Волинської області, виданого 18 вересня 2015 року у цивільній справі № 154/2861/15, 25 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження АСВП № 4885561.

У вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Авраменко Н.С. проводиться примусове стягнення із боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 25 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

За матеріалами виконавчого провадження станом на лютий 2018 року у ОСОБА_1 існувала заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 12707, 91 гривень.

У зв`язку з цим, крім інших вжитих заходів у виді встановлення тимчасових обмежень у праві виїзду за кордон, керування транспортним засобом, полювання, тощо, постановою від 05 травня 2018 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Встановлено, що на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 разом із членами своєї сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 володіє квартирою АДРЕСА_1 , яку в порядку виконання постанови державного виконавця про арешт майна боржника також було арештовано, шляхом реєстрації відповідних обтяжень у Державному реєстрі.

Також встановлено, що 05 травня 2020 року ОСОБА_1 погасив усю наявну заборгованість у виконавчому провадженні шляхом перерахування коштів у сумі 10900 гривень на рахунок Володимир-Волинського ВДВС, а також звернення стягнення на отримане ним грошове забезпечення під час проходження військової служби у Збройних Силах України, що також не заперечувалось державним виконавцем.

У відповідності до копії долученого скаржником контракту з Міністерством оборони України від 16 липня 2019 року, він проходить військову службу у Збройних Силах України, відповідно отримує стабільне та належне грошове і матеріальне забезпечення. Контракт укладений терміном на три роки.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 781 від 18 серпня 2020 року, ОСОБА_1 за останні півроку військової служби отримав грошове забезпечення в загальному розмірі 65552, 03 гривень, з якого щомісячно сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки. Всього з лютого по липень 2020 року сплатив аліментів на суму 7437, 20 гривень.

На підставі ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 статті 56 Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У відповідності до ч.3 ст.56 Закону, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

На підставі положень ч.ч.1 та 2 ст.71 Закону, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно положень п.7 ч.4 ст.59 Закону, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Отже, вивченням матеріалів виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_1 погасив заборгованість по сплаті аліментів (періодичних платежів) повністю, що також державним виконавцем не заперечувалось. Протягом тривалого часу добросовісно та вчасно сплачує аліменти на користь стягувача у виконавчому провадженні. Стягнення відбувається систематично із грошового забезпечення скаржника. Стягнення у виконавчому провадженні жодним чином не відбувається за рахунок частки арештованого нерухомого майна боржника.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , підписавши контракт із Міністерством оборони України, взяв на себе обов`язок щодо проходження військової служби до 16 липня 2022 року. Протягом терміну служби Міністерство оборони України зобов`язалось надати ОСОБА_1 належне матеріальне забезпечення, виплату грошового забезпечення з урахуванням визначених законодавством надбавок, надання йому жилого приміщення або виплату грошової компенсації за нього, пенсійного забезпечення, виплату одноразової допомоги при звільненні з військової служби, інших соціальних виплат, визначених законами та іншими нормативно-правовими актами.

За таких обставин, суд вважає доводи державного виконавця про можливе дострокове розірвання ОСОБА_1 вказаного контракту безпідставними, оскільки доказів про наявність таких передумов суду подано не було.

В той же час, на переконання суду, факт отримання ОСОБА_1 достатнього грошового забезпечення для сплати аліментів на утримання дитини повністю надасть можливість забезпечити виконання рішення суду про стягнення аліментів в інший спосіб, аніж накладення арешту на його майно.

При вирішенні питань, пов`язаних із розглядом даної скарги, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу не має заборгованості перед стягувачем, добросовісно та вчасно виконує свої зобов`язання по сплаті аліментів. а отже відсутні будь-які передумови для порушення прав та інтересів стягувача.

При цьому суд зважає і на те, що у виконавчому провадженні не проводиться примусове стягнення аліментів за рахунок арештованого нерухомого майна боржника.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання державного виконавця про залучення та обов"язкову участь ОСОБА_2 при розгляді даної скарги. В даному випадку можливість скасування накладеного арешту не порушує прав та інтересів стягувача.

При вирішенні даної скарги, суд також зважає і на те, що накладення арешту на квартиру, що перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, жодним чином не сприяє забезпеченню реального виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Натомість, заборона власникам розпоряджатись своїм майном, є безпосереднім порушенням реалізації їх права власності, визначеного статтею 41 Конституції України.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

На підставі ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді даної скарги не встановлено протиправності будь-яких дій чи рішень державного виконавця, проте подальший арешт майна боржника у виконавчому провадженні буде порушувати його права та права третіх осіб, а разом з тим суперечить меті його накладення, передбаченій у ч.1 ст.56 Закону.

У відповідності до ч.1 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 59, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447-451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Авраменко Н.В. про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати арешт майна боржника, зокрема накладений на квартиру АДРЕСА_1 у відповідності до постанови державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Авраменко Н.В. від 14.05.2018 року у виконавчому провадженні № 48855361.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 серпня 2020 року.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер