Справа № 681/289/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді - Горгулько Н.А.,

за участю секретаря судових засідань - Олійник Л.А.,

розглянувши у м. Полонному в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради Хмельницької області, третя особа - арбітражний керуючий Матущак Віктор Іванович про визнання права власності на нежитлове приміщення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Полонської міської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення.

На обґрунтування заявлених вимог вказав, що під час оголошеного продажу майна банкрута Відкритого акціонерного сільськогосподарського товариства "Новоселицьке" він придбав нежитлові приміщення: будівлю загальною площею 80,4 кв.м та будівлю загальною площею 237,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно. Обов`язок по відчуженню майна ВСАТ «Новоселицьке» було покладене на його ліквідатора арбітражного керуючого Матущака Віктора Івановича. Однак купівлю-продаж нежитлових приміщень було оформлено лише актом приймання-передачі від 27.03.2012 р. Факт оплати підтверджується копією квитанції від 27.03.2012 р.

Вважає, що сторонами було узгоджено щодо усіх істотних умов договору купівлі -продажу спірних будівель та фактично виконані всі умови договору, але через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, відсутня можливість здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію. Договір купівлі-продажу не укладався.

Посилаючись на ці обставини позивач вважає, що вони є правовими підставами для визнання права власності на нерухомі об`єкти, тому просить задоволити його вимоги.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження та задоволенню не підлягають.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі -продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавцем за таким договором може бути особа, яка відчужує майно, що знаходиться у його власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом установлено, що відповідно до даних акту приймання-передачі від 27 березня 2012 року ВСАТ «Новоселицьке» в особі його ліквідатора - арбітражного керуючого Матущака Віктора Івановича передав, а позивач прийняв відповідно до договору купівлі-продажу №40 від 27.03.2012 р.: нежитлову будівлю с.Новоселиця (81,65 м.кв), конюшню с.Конюшня с.Новоселиця (212,2 кв.м), пункт штучного осіменіння с.Новоселиця (60,45 кв.м) на загальну вартість 11990,40 грн., які ОСОБА_1 оплатив відповідно до квитанції №46 від 27.03.2012 р. (а.с.6).

Після чого ОСОБА_1 розробив технічну документацію на нерухоме майно, а також розроблено його експертну оцінку.

Факт визнання ВСАТ «Новоселицьке» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на здійснення якої ліквідатором було призначено арбітражного керуючого Матущака В.І., не оспорювались сторонами.

Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За правилами зазначеної статті визнання дійсним договору можливо лише за відсутності передбачених законом обмежень для його укладання та в разі наявності письмових доказів про узгодження сторонами усіх істотних умов договору, при цьому повинні мати місце ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення договору.

Крім того, ч.3 ст. 640 ЦК України передбачено, що за змістом указаних норм момент вчинення правочину, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, пов`язуються з державною реєстрацією. В зв`язку з цим до зазначеного моменту вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін, тому такі правочини не можна визнати дійсними з підстав передбачених ч.2 ст.220 ЦК України.

У п.13 постанови Пленуму Верховного суду від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним, норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Із встановлених у справі обставин вбачається, що позивачем подано позов про визнання дійсним договору купівлі - продажу спірної нежитлової будівлі, на яку на час досягнення домовленості відповідач не мав права власності, тому сторони були позбавлені здійснити його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію.

Фактично ці обставини, випливають із заявленого позивачем позову, в якому він обґрунтував свої вимоги про причину непосвідчення в нотаріальному порядку укладеного договору, а також які не оспорювались відповідачем, а також свідчать, що в даному випадку мало місце не ухилення відповідачем від його нотаріального посвідчення, як це передбачено вимогами ч.2 ст.220 ЦК України, а з інших непередбачених Законом підстав.

Крім того ч.3 ст.640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Аналіз наведених правових норм та фактичні обставини дають суду підстави визнати про безпідставність заявленого позову, тому він задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 220,640,655,657 ЦК України, ст.ст.2, 81, 200, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Полонської міської ради Хмельницької області, третя особа - арбітражний керуючий Матущак Віктор Іванович про визнання права власності на нежитлове приміщення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_2 .

Відповідач - Полонська міська рада, код ЄДРПОУ - 04060743, вул. Л.Українки, 113 в м.Полонне Хмельницької області, поштовий індекс 30500.

Третя особа - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Головуюча Горгулько Н.А.