Справа № 386/559/20
Провадження № 2/386/245/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення судово-генетичної експертизи по цивільній справі за його позовною заявою в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 16.07.2020 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони вели сімейне життя без укладення шлюбу з травня 2009 року по серпень 2017 року. Від спільного проживання мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач, однак останній відмовився подавати в органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства. На момент народження дитини позивач та відповідач проживали разом, однак дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), відповідно до вимог якої, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяв батька або рішення суду, запис про батьківство дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записують за її вказівкою. Тому, за вказівкою позивача, прізвище батька було записано « ОСОБА_5 », ім`я та по батькові - « ОСОБА_6 ». Представник позивача, зазначає, що батьківство відповідача стосовно сина ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 06.07.2020. Крім того, представник позивача зазначив, що відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, вважає, що спільне проживання і ведення спільного господарства з відповідачем до народження дитини і спільне виховання, утримання дитини та інші докази, можуть підтвердити свідки. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст. 128, 180, 182 СК України представник позивача просить встановити, що відповідач є батьком ОСОБА_4 ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зобов`язати відділ державної реєстрації актів записати батьком дитини ОСОБА_4 відповідача ОСОБА_1 , де в записі акта про народження дитини указати прізвище « ОСОБА_7 »; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з позовом представник позивача подав до суду клопотання про призначення по справі судово-генетичної експертизи з метою вирішення питання про спорідненість між відповідачем та дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить поставити експертам питання про те, чи є відповідач батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 21.07.2020, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явились, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справу у його відсутність та відсутність позивача.

Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги в частині визнання батьківства визнав, оскільки він дійсно являється біологічним батьком дитини ОСОБА_8 , про що подав до суду письмову заяву. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів визнає частково та погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини його доходу, замість заявлених позивачем 1/4 частини. Вважав, що у зв`язку з цим, необхідності призначати експертизу немає.

Представник третьої особи Голованівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Піденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в підготовче засідання не з`явився, від начальника відділу Конякіної Лариси до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Розглянувши клопотання представника позивача про призначення по справі судово-генетичної експертизи, заслухавши пояснення відповідача, суд прийшов до висновку про відмову в його задоволенні, виходячи зі слідуючого.

За нормами частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 2 ст. 78, ст. 79 ЦПК України).

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно вимог статті 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Норми частин 1-2 ст. 102 ЦПК України визначають, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

В силу ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п. 3 та п. 11 постанови №3 від 15.05.2006 роз`яснив, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд приходить до висновку про те, що клопотання про призначення судово-генетичної експертизи представником позивача в даній справі подано з метою доведення кровного споріднення між відповідачем та дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як відповідач визнав позов в частині визнання батьківства по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що подав письмову заяву. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, у зв`язку з чим, обставини про визнання батьківства, які визнаються відповідачем, не підлягають доказуванню.

Враховуючи викладене, призначення в даній справі експертизи на підтвердження обставин, які визнанні відповідачем та не підлягають доказуванню, не потребується, а тому клопотання представника позивача про призначення судово-генетичної експертизи є передчасним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 81-82, 102-103, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити повністю в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення судово-генетичної експертизи по цивільній справі за його позовною заявою в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Дата складення повної ухвали: 25 серпня 2020 року.

Суддя Гарбуз О. С.