ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/499/20 Справа № 202/9353/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Мороз В. П. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Прокуратури Дніпропетровської області

на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпропетровська, про визнання права на приватизацію та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 02.11.2010 року вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона вселилась в квартиру на підставі ордеру на житлову площу у гуртожитку № 04/09 від 03.06.2009 року, виданого відповідачем згідно з протоколом № 1 від 03.06.2009 року, на сім`ю складом одна особа.

Між нею та третьою особою-2 було укладено договір найму житлового приміщення, згідно з яким вона є наймачем житлового приміщення загальною площею 61,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

ЇЇ право на приватизацію спірної квартири в гуртожитку було порушено рішенням відповідача про відмову в реалізації її права на безоплатну приватизацію майна.

З урахуванням викладеного, позивач просила суд визнати за нею право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з двох житлових кімнат площею 17,6 та 17,1 квадратних метри, кухні площею 17,2 квадратних метри, санвузлу площею 3,5 квадратних метрів, коридору загальною площею 6,5 квадратних метри, загальною площею 61,9 квадратних метри.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з двох житлових кімнат площею 17,6 та 17,1 квадратних метри, кухні площею 17,2 квадратних метри, санвузлу площею 3,5 квадратних метрів, коридору загальною площею 6,5 квадратних метри, загальною площею 61,9 квадратних метри.

Не погодившись з таким рішенням, Прокуратура Дніпропетровської області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що площа спірного житлового приміщення перевищує норму безоплатної приватизації, тому наймач повинен був сплатити вартість надлишку, що підлягало вирішенню в процесі приватизації відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 02.11.2010 року позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище « ОСОБА_1 » було змінено на підставі свідоцтва про шлюб від 19.07.2013 року серії НОМЕР_2 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вселилась в квартиру на підставі ордеру на житлову площу у гуртожитку № 04/09 від 03.06.2009 року, виданого відповідачем згідно з протоколом № 1 від 03.06.2009 року, на сім`ю складом одна особа. Між позивачем та Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Індустріального району м. Дніпропетровська було укладено договір найму житлового приміщення, згідно з яким позивач є наймачем житлового приміщення загальною площею 61,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру, виготовленого ТОВ «РІЕЛНЕСТ» станом на 25.11.2015 року, загальна площа квартири складає 61,9 кв.м, в тому числі житлова площа (дві кімнати площею 17,6 кв.м та 17,1 кв.м), допоміжна площа (кухня площею 17,2 кв.м, коридор площею 6,5 кв.м, санвузол площею 3,5 кв.м). Відповідно до звіту про оцінку майна виконаного ФОП ОСОБА_3 04.12.2015 року, вартість квартири складає 161 200,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на безоплатну приватизацію займаного нею житла, вона зверталась до управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради з приводу приватизації спірної квартири у гуртожитку, проте їй відмовлено у приватизації на підставі того, що право власності на будівлю гуртожитку не зареєстровано за територіальною громадою.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так, рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1429 від 09.06.2009 року (зі змінами внесеними рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 799 від 08.06.2011 року) «Про передачу у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку та житлового будинку ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» за адресами: АДРЕСА_3 вирішено передати у комунальну власність територіальної громади міста гуртожиток по АДРЕСА_4 (за винятком житлових та нежитлових приміщень, що перебувають на балансі чи у власності інших власників).

Таким чином, вказаний гуртожиток передано на баланс КВЖРЕП Індустріального району.

Крім того, департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради № 12/5-6 від 14.01.2019 року прокуратуру області повідомлено про те, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 перебуває у реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпро.

Також, листом № 1879 від 12.02.2019 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради прокуратуру області повідомлено про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, технічна інвентаризація та реєстрація права власності як окремого об`єкту нерухомого майна на квартири АДРЕСА_5 підприємством не проводилось.

Встановлено, що первісно житловий будинок по АДРЕСА_4 зареєстрований за Державою в особі Верховної Ради України, згідно свідоцтва про право власності від 04.10.1999 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради №898 від 01.10.1960 року, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 17ЖЮ за № 989-44.

В подальшому, на підставі зазначених вище рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, зазначений житловий будинок (гуртожиток) передано у комунальну власність.

Таким чином, за наявності доказів, які підтверджують право власності територіальної громади м.Дніпро на спірне нерухоме майно, суд першої інстанції, в порушення ст.ст.213, 214 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення), за відсутності правових підстав, фактично позбавив територіальну громаду прав на вищевказане майно.

Відповідно до ордеру № 04/09 від 14.10.2010 року, який міститься у матеріалах справи, він виданий позивачу для зайняття житлового приміщення у гуртожитку АДРЕСА_4 площею 17,1 кв.м.

Разом з тим, судовим рішенням за позивачем визнано право власності на житлове приміщення площею 61,9 кв.м.

Отже, площа спірного житлового приміщення перевищує норму безоплатної приватизації, тому наймач повинен був сплатити вартість надлишку, що підлягало вирішенню в процесі приватизації відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У листі управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради №1023 від 01.12.2015 року, як підставу для відмови позивачу у приватизації спірного майна, з посиланням на п.2.8. рішення Дніпропетровської міської ради № 62/10 від 06.04.2011 року «Про затвердження Положення про порядок передачі у власність громадян жилих приміщень (кімнат) у гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська», зазначено неможливість приватизації майна у зв`язку з наявністю самовільного перепланування приміщення у гуртожитку.

Так, у матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на спірну квартиру від 25.11.2015 року, відповідно до якого у ній здійснено загальне переобладнання (позивачу згідно ордеру надано для зайняття житлову кімнату у гуртожитку площею 17,1 кв.м, а за рішенням суду за позивачем визнано право власності на квартиру площею 61,9 кв.м, яка складається з 2 житлових кімнат, коридору, кухні, санвузлу).

Вказане також унеможливлювало визнання права власності на квартиру в гуртожитку у судовому порядку.

Варто зазначити, що позивач мала право набути у власність спірну квартиру лише шляхом її приватизації у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України,

Отже, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачена можливість набуття права приватної власності на квартири, які є власністю територіальної громади.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку),житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Таким чином, оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської областіпідлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 783,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпропетровська, про визнання права на приватизацію та визнання права власності на квартиру.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської областісудовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 783,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова