Провадження № 2/317/21/2020
Справа № 317/3470/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Московкіної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького районного суду Запорізької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, які позивач сплатив за договорами з відповідачем на придбання будматеріалів та утеплення житлового будинку.

23 жовтня 2018 року вказаний позов було залишено без руху ухвалою суду з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

07 листопада 2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви та ухвалою від 09 листопада 2018 року відкрите провадження в даній справі.

Позов обґрунтовано наступним.

15 липня 2017 року між сторонами у справі було укладено договір б/н, відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 протягом тридцяти робочих днів здійснює заміри, розрахунки та підбір матеріалів для утеплення фасаду будинку позивача та доставляє ці матеріали, а позивач зобов`язався сплатити встановлену суму грошових коштів.

Аналогічний договір між сторонами було укладено також 22 липня 2017 року.

Позивач повністю сплатив відповідачу узгоджену договорами суму грошових коштів, однак матеріали відповідач позивачу так і не поставив, до виконання своїх обов`язків за договорами не приступив. На неодноразові звернення позивача до відповідача з цього приводу відповідач лише обіцяв виконати умови договорів у більш пізній термін.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь фактично сплачені ним відповідачу грошові кошти в сумі 20900 гривень.

Заявою від 04 січня 2019 року позивач уточнив анкетні дані відповідача на вірні: ОСОБА_2 (а.с. 47).

30 січня 2019 року відповідачем до суду поштою направлено зустрічну позовну заяву, в які зазначено про повне невизнання позову та міститься прохання визнати договори від 15 та 22 липня 2017 року недійсними.

Ухвалою суду від 06 березня 2019 року, постановленою в судовому засіданні, зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовані наступним.

Будь-яких договорів з ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не укладала. Грошей від нього не отримувала. Зазначила, що печатка на договорах та квитанціях про сплату грошових коштів, копії яких надані суду ОСОБА_1 , хоч і схожа на її печатку, але не доводить факту укладення зазначених договорів та отримання нею грошових коштів від ОСОБА_1 .

Крім того вона, як приватний підприємець, взагалі може працювати без печатки та оформляти договори і квитанції лише за своїм особистим підписом.

Найманих працівників вона не має і вона не уповноважувала жодну особу діяти від її імені та укладати будь-які договори. Не виключає, що її дані могли бути використані сторонніми особами для укладення договорів з ОСОБА_1 та отримання від нього грошових коштів.

Зазначила, що договори, на які посилається ОСОБА_1 , не відповідають низці вимог Цивільного кодексу України, оскільки вони укладені від її імені, без її участі та всупереч її волі.

Просила суд визнати недійсними договори, укладені між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 15 липня 2017 року та від 22 липня 2017 року. Разом з зустрічною позовною заявою відповідач подала заяву про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення наявності або відсутності на договорах з ОСОБА_1 та квитанціях

02 травня 2019 року представником позивача, адвокатом Силкіною Н.І., яка вступила в справу за дорученням від Запорізького місцевого центру безоплатної вторинної правової допомоги від 12 квітня 2019 року, подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якій представник позивача заперечила проти доводів ОСОБА_2 та зазначила про відсутність будь-яких доказів з боку ОСОБА_2 стосовно підстав поданої нею зустрічної позовної заяви. ОСОБА_2 не спростовувала наявність відтиску саме її печатки на договорах та квитанціях. Будь-яких доказів звернення до правоохоронних органів з заявою про втрату або викрадення її печатки вона не надала.

22 травня 2019 року позивачем за первісним позовом подано заяву, в якій уточнено правовий статус відповідача та зазначено, що вона є фізичною особою-підприємцем і діяла саме в такому статусі під час укладення договорів з ОСОБА_1 (а.с. 89).

05 вересня 2019 року судом було закінчене підготовче провадження в даній справі з призначенням відкритого судового засідання на 23 вересня 2019 року.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги (з урахуванням уточнень) та просила суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві. Зустрічну позовну заяву просила залишити без задоволення з підстав, що викладені у відзиві на неї. Позивач ОСОБА_1 підтримав думку свого представника.

Чергове судове засідання було відкладено на 17 червня 2020 року. Не зважаючи на своєчасне повідомлення відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ФОП ОСОБА_2 , про час та дату судового засідання (а.с. 184), вона до суду не з`явилась, участі свого представника не забезпечила, будь-яких заяв з цього приводу до суду не подавала. Судове засідання було відкладене на 18 серпня 2020 року через її неявку.

В судове засідання 18 серпня 2020 року ОСОБА_2 також не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 190). Участі свого представника в цьому судовому засіданні вона не забезпечила, будь-яких заяв до суду з цього приводу не подавала.

Ухвалою від 18 серпня 2020 року зустрічний позов ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів було залишено без розгляду.

Суд, вислухавши учасників провадження, допитавши свідків та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків по суті вимог первісного позову.

Позивачем до матеріалів справи додано копії договорів «Про надання послуг» б/н від 15 липня 2017 року та б/н від 22 липня 2017 року, які укладені між позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (а.с. 3-6). Договори містять підписи як від імені замовника, так і від імені виконавця. Підпис в графі «Виконавець» на кожному з договорів скріплений печаткою Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 . Оригінали договорів були оглянуті судом в засіданні 18 серпня 2020 року.

Предметом вказаних договорів є організація відповідачем дій: заміру, обрахунку, підбору матеріалів для утеплення фасаду а також доставка та розвантаження - розділ 1 Договорів.

Вказані послуги мали б бути виконані за кожним з зазначених договорів протягом тридцяти днів з дня його підписання - розділ 3 Договорів.

Позивачем до матеріалів справи додано три квитанції про прийняття ФОП ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів: 4400 гривень 15 липня 2017 року; 11600 гривень 22 липня 2017 року та 4900 гривень 18 серпня 2020 року (а.с. 27). Вказані квитанції містять підпис в графі «Директор», який скріплений печаткою ФОП ОСОБА_2 . Оригінали квитанцій оглянуті судом в засідання 18 серпня 2020 року.

Суд критично ставиться до твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що вона не підписувала вказані договори, не отримувала будь-яких грошових коштів від позивача ОСОБА_1 та, відповідно, не має відповідати за зобов`язаннями перед ним, з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 16 березня 2020 року, відповідаючи на питання, пояснив, що він підписував договори, що є предметом спору в офісі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що для підписання йому надали вже підписані з боку відповідача договори та квитанції і він не може однозначно стверджувати, що підпис на цих документах належить саме ОСОБА_2 . Коли він приходив до офісу відповідача, в ньому були присутні кілька працівників. Гроші він передавав якійсь жінці.

В матеріалах справи міститься відповідь ГУ ДФС в Луганській області ДФС України № 85/7/12-32-21-03 від 18 січня 2018 року на ім`я позивача ОСОБА_1 , в якій міститься інформація про те, що співробітником ДФС було здійснено дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_2 , в якому вона повідомила, що здійснює свою діяльність в місті Запоріжжі для чого орендує офіс за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Крім того, позивачем до матеріалів справи додано також відповідь з Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ДФС України № 1107/12/08-29-21-02 від 28 грудня 2017 року, з якої вбачається, що 27 грудня 2017 року працівником ДФС було здійснено виклик на мобільний телефон ОСОБА_2 , яка в ході розмови пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 дійсно від її імені уклав договір з ОСОБА_1 на утеплення житлового будинку. Але після закупівлі необхідних матеріалів останній виявив бажання розірвати договір та повернути йому виплачені кошти (а.с. 65).

Вказані обставини підтвердив свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні 16 березня 2020 року, зазначивши, що саме він зв`язувався телефоном з ОСОБА_2 .

Крім того, відповідач ОСОБА_2 під час її допиту в ході судового засідання 16 березня 2020 року зазначила, що вона особисто не укладала жодних договорів з ОСОБА_1 . В той же час з її пояснень вбачається, що договори з ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, викладені на її бланках договорів. Печатка на цих договорах також належить їй.

Вказані обставини в своїй сукупності, на думку суду належним чином підтверджують факт наявності договірних відносин між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_2 .

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання.

Як встановлено з досліджених судом доказів, відповідач ФОП ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання з утеплення житлового будинку позивача та надання матеріалів для цього, як це передбачено договорами від 15 та 22 липня 2017 року.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що в разі, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати відшкодування збитків.

Оскільки строк виконання зобов`язань за договорами від 15 липня та з 22 липня 2017 року, що є підставою спору, спливли з 16 та 23 серпня 2017 року відповідно, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених ним на виконання зобов`язань за договором грошових коштів на загальну суму 20900,00 гривень (4400 гривень за квитанцією від 15 липня 2017 року, 11600 гривень за квитанцією від 22 липня 2017 року та 4900 гривень за квитанцією від 18 серпня 2017 року).

Враховуючи повне задоволення позовних вимог та те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про захист прав споживача, суд, на підставі приписів статті 141 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 ) грошові кошти, сплачені на виконання договорів про надання послуг від 15 липня 2017 року та від 22 липня 2017 року в сумі 20900 (двадцять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь держави Україна 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Нікітін