Провадження №2/521/714/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј від його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, якщо вона буде продовжувати навчання.

Позов обґрунтований наступними обставинами. Батьками позивача є: відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , шлюб між яким було розірвано 09 липня 2002 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року відповідача було позбавлено батьківських прав стосовно його дочки ОСОБА_4 , та призначено опікуном рідну тітку позивача ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2010 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти в розмірі ј частини з всіх видів його доходу до досягнення ОСОБА_1 повноліття. Через наявну заборгованість відповідача, стосовно останнього було відкрито кримінальне провадження. На даний момент позивач є студенткою ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та технології харчування» по професії «кухар-кондитер» на бюджетній основі, отримує стипендію у розмірі 1800 гривень. Позивач зазначає, що навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вказала, що відповідач працевлаштований, а тому має можливість сплачувати аліменти на час навчання.

13 листопада 2019 року представник відповідача подала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просила відмовити. Обґрунтовуючи заперечення щодо позову представник відповідача зазначила, що відповідач ставить під сумнів довідку з навчального закладу, оскільки йому відомо, що позивача було відраховано з навчального закладу. Також відповідачу відомо, що позивач офіційно працевлаштована та отримує стабільну заробітною плату. Зазначила, у відповідача на утриманні знаходиться непрацездатний батько, який потребує постійного догляду та матеріальної допомоги. Крім того, у разі задоволення позовних вимог просила врахувати, що у відповідача будуть відсутні кошти для власного існування, оскільки постановою державного виконавця з відповідача стягуються 70% із заробітної плати на погашення заборгованості по аліментах, стягнутих раніше.

Разом з цим, 24 грудня 2019 року у відкритому підготовчому засіданні представник відповідача подала письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач має сумнів щодо кровної спорідненості з позивачем. Просила суд встановити аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Позивач у відкрите судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить особистий підпис представника відповідача в розписці про ознайомлення з датою судового засідання, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Суд, вивчивши позовну заяву та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 77).

В період шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилась дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 21).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року відповідача було позбавлено батьківських прав стосовно його доньки ОСОБА_4 , та призначено ОСОБА_5 опікуном над малолітньою ОСОБА_4 (а.с. 10-12).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі ј частини зі всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 08 грудня 2008 року до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 85-87).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , досягла повноліття, та навчається з 01 вересня 2017 року у ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та технології харчування» по професії «кухар-кондитер» на бюджетній основі. Строк закінчення навчання 30 квітня 2021 року (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З довідки про доходи ОСОБА_2 від 18 липня 2019 року вбачається, що відповідач з 29 грудня 2016 року працює на посаді старшого інструктора з протипожежної профілактики в АТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця» Виробничий підрозділ Служби воєнізованої охорони та його середньомісячний заробіток становить 8066,07 гривень (а.с. 74).

Працевлаштування відповідача у АТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця» на посаді старшого інструктора з протипожежної профілактики також підтверджується довідкою від 12 грудня 2019 року (а.с. 76).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.

Тобто встановлено, що відповідач отримує заробітну плату у більшому розмірі ніж передбаченому законом розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд не приймає доводів відповідача, що саме на його утримані перебуває батько-пенсіонер, адже в якості підтвердження цього, відповідачем не надано жодного доказу.

Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що його батько дійсно потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, в силу того, що проживає на тимчасово непідконтрольній території України та не отримує пенсію за віком.

Щодо тверджень відповідача, про те, що позивача відраховано з навчального закладу, то вони спростовуються матеріалами справи, зокрема довідкою ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та технології харчування».

Доводи відповідача про те, що позивач офіційно працевлаштована також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Суд не приймає доводів відповідача з приводу відсутності між ним та позивачем кровної спорідненості, адже вони спростовуються наявними матеріалами справи.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності у нього інших дітей, перебуванні на його утриманні непрацездатних дружини, батьків тощо, суд вважає, що відповідач може платити аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь аліментів у розмірі ј від його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення нею двадцяти трьох років за умови, якщо вона буде продовжувати навчання належить задовольнити.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 198, 199, 200 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 аліменти у розмірі ј від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з 04 вересня 2019 року до 11 червня 2024 року, а якщо навчання закінчиться раніше 11 червня 2024 року, то до закінчення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10 лютого 2020 року.

Суддя: Ю.В. Тополева