справа № 208/3174/19
№ провадження 2/208/492/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області «про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини»,-

встановив:

1.Позиція сторони позивача.

В травні 2019 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - ОСОБА_1 , просить:

- припинити нарахування та стягнення з мене ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 18.04.2007 року та виконавчого листа №2-2465 виданого 18.04.2007 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська в розмірі ј частини від усіх видів заробітної плати, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини;

- визнати виконавчий лист №2-2465 виданого 18.04.2007 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська в частині стягнення з мене ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що не підлягає виконанню з дня пред`явлення позову до повноліття ОСОБА_3 ;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 на мою ОСОБА_1 користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробітної плати, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини;

- згідно ст.191 Сімейного кодексу України, допустити рішення суду до негайного виконання з моменту звернення з позовом до суду;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 на мою ОСОБА_1 користь сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову зазначив, що Шлюб між позивачем та Відповідачем розірвано в 2006р. Позивач в добровільному порядку сплачував аліменти ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітків. Для цього позивач написав відповідну заяву по місту своєї праці - цех «Водопостачання» ПАТ« Дніпровський металургійний комбінат». Згодом, Відповідач забажала щоб позивач це здійснював за рішенням суду. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.04.2007р. по справі №2-2465/07 стягнуто з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення суду набрало законної сили 29.04.2007р. На виконання вказаного рішення суду , був виданий виконавчий лист форми №1, а постановою державного виконавця Присяжної К.В Заводського відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 04.05.2007р. було відкрито виконавче провадження - ВП №28251448. Відповідач проживає зі своїм співмешканцем в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 . Позивач належним чином виконував та продовжує виконувати батьківські обов`язки, в тому числі і по матеріальному забезпеченню свого сина - ОСОБА_5 , 2002р.н. 05.04.2017 р.. ОСОБА_3 ,2002р.н..враховуючи неможливість проживати та гармонійно розвиватися у вказаній однокімнатній квартирі при означених обставинах став проживати позивачем в 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_3 , яка належить позивачу на праві власності. Син також перейшов навчатися в «Середньо загально Освітньо школу №3І», тобто по місцю проживання (раніше навчався в школі №37). Аліменти позивач продовжував сплачувати та сплачує на теперішній час ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 . не зважаючи на те, що він повністю знаходиться на утриманні, ,догляді та вихованні. ОСОБА_2 ніякої участі в утримані, догляді та вихованні сина не приймала та не приймає до теперішнього часу. Згідно Акту обстеження умов проживання виготовленому 11.10.2017 р. службою у справах дітей адміністрація Заводського району Кам`янської міської ради - ОСОБА_3 2002р.н. проживає батьком в 2-х кімнатній квартирі АДРЕСА_3 і має свою кімнату та належні умови для проживання, навчання та гармонійного розвитку. Означене також було підтверджено Актом обстеження матеріально- побутових умов проживання дитини від 20.12.2017р., виготовленого комісією зі загально освітньої школи №31, де навчається ОСОБА_6 2002р.н. Належне виховання та догляд за сином, здійснено батьком підтверджується характеристикою зі школи №31 на ОСОБА_3 . Оскільки, з позивача продовжувала стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 ,2002р.н. виконавча служба - на користь ОСОБА_2 , позивач повторно звернувся 28.03.2019 р. до служби у справах дітей адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради на предмет обстеження умов проживання ОСОБА_6 03.04.2019р. означеною службою було здійснене чергове обстеження умов проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 та підтверджено належні умови проживання сина батьком. Приймаючи до уваги той факт, що Відповідач не проживає з неповнолітнім ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , не витрачає отримані від мене- ОСОБА_1 кошти на утримання дитини, не приймає участі в утриманні дитини, ОСОБА_1 вважає, що остання втратила право на стягнення (отримання) з нього аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 за рішенням Заводського районного суду Дніпродзержинська від 18.04.2007р. та виконавчим листом №1, виданим Заводським районним судом м. Дніпродзержинська від 04.05.2007р. За таких обставин , та приймаючи до уваги той факт., що відповідач є працездатною, стягнень на утримання інших осіб з Відповідача не проводиться , а тому вважає, що ОСОБА_2 має можливість надати аліменти на утримання дитини. За заявою Відповідача ОСОБА_2 , постановою державного виконавця Сухою О.С., 5.04.2019р. була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану. ОСОБА_2 виконавчий лист може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 04.09.2020р. Тобто, Відповідач має можливість, при бажанні, повторно пред`явити виконавчий лист №2-2465 виданий 18.04.2007р. до виконання. Як того вимагає ст.37ч.53У «Про виконавче провадження».

Враховуючи вище викладене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2. Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов в якому проти позову заперечує в повному обсязі з наступних причин:

-у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України (далі СК України), «При визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.». Аналогічні роз`яснення містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, де зазначено: «...Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: - стан здоров`я; - матеріальне становище дитини і платника аліментів; - наявність в останнього інших неповнолітніх дітей,...». Стосовно мого здоров`я я вагітна та маю термін вагітності 18 тижнів, а тому, у зв`язку з вагітністю стан мого здоров`я не задовільний, у зв`язку з чим знаходжусь на легкій праці. Про наявність інших неповнолітніх дітей у мене є ще один син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на якого я отримую державну допомогу у зв`язку з втратою годувальника (в розмірі 1400.97 гри), т.я., батько дитини ОСОБА_8 помер, про вище наведені обставини позивач обізнаний;

-згідно до ст.. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, отже законом визначено солідарний обов`язок батьків по утриманню дитини. Довідка про заробіток (доход) позивача надана ним та залучена до матеріалів справи, дозволяє зробити висновок, що його матеріальне становище набагато краще ніж моє, бо має середню заробітну плату у розмірі: 10690.82 грн. ( 21381.64 грн. : 2 місяці = 10690.82 грн.) на місяць, у той час, я маю, згідно довідки, середню заробітну плату у розмірі: 3157.09 грн. (6314.18 грн.: 2 місяці = 3157.09 грн.) на місяць; тож, обставиною, що має для мене істотне значення є моє матеріальне становище у зв`язку погіршенням мого здоров`я. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на працездатну особу в розрахунку на місяць становить: з 1 січня 2019 року - 1921 грн., з 1 липня 2007 грн., з 1 грудня 2102 грн.. Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV, Закон України № 2017 III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р.), особа вважається нужденною тоді, якщо вона забезпечена коштами у розмірі нижче прожиткового мінімуму. Тому, рішення суду про стягнення з мене аліментів у частці від заробітку (доходу) поставить мене у тяжке скрутне матеріальне становище, бо відповідно до ст.. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, для дітей віком від 6до 18років прожитковий мінімум становить: з 1 січня 2019 року 2027 грн., з 1 липня 2118 грн., з 1 грудня 2218 грн... У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, тому на утримання сина Данііла мені необхідно буде сплачувати: з липня 2019 року 1059 грн.. (2118 грн, :2 = 1059 грн. 50% ), з грудня 1109 грн. (2218 грн. : 2 =1109 грн. - 50%). Враховуючи мій дохід у мене буде залишатися: з липня 2019 року 2098.09 грн. (3157.09 грн. - 1059 грн. ( 50%) = 2098.09 грн.), з грудня 2048.09 грн. (3157.09 грн. - 1109 грн. (50%)= 2048.09 грн.), що перевищить прожитковий мінімум встановлений законодавством на працездатну особу, з 1 січня 2019 року - 1921 грн., з 1 липня 2007 грн., з 1 грудня 2102 грн.. Я і зараз не можу дозволити купити собі найнеобхідніше, що порушить моє право на достатній життєвий рівень для себе, не говорячи про вартість обстежень та прийому медпрепаратів необхідних для вагітних, проблем з деякими продуктами харчування, сплатою комунальних послуг, т.і.;

- згідно до ч.І ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, а ч. З цієї статті передбачено, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. згідно з до ч. 1 ст.. 171 Сімейного кодексу України (надалі СК України) дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються ії особисто, а також питань сім`ї. Відповідно до ч. 2 цієї етапі, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. У відповідності до ст.ст. 12, 13 Конвенції' про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) кожна дитина, яка здатність сформулювати власні погляди, має право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага. З цією метою дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому Цивільно процесуальним кодексом України, а саме: ст.. 45 ЦПК України ч.І визначено, під час розгляду справи, крім прав та обов`язків, визначених статтею 43 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права:

- безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловлені такої думки;

- отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд;

- здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ч. З цієї статті передбачено сприяння суду у створенні належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто дитина має повних 17 років, за станом здоров`я та здатністю сформулювати власні погляди може дати пояснення стосовно свого бажання отримувати аліменти власноруч, рівень розуміння хлопчика, стосовно цього питання достатній для висловлення своєї думки з цього приводу. 4.7 та ч.8 ст. 7 СК України передбачено, всі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини, а ч. 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, вони мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини, а право дитини - бути почутим - батьком, судом. Для всебічного і повного з`ясування обставин справи заслухати думку сина Данііла з цього питання в судовому засіданні та спростувати твердження позивача, що кошти отримані мною, як аліменти від нього я залишала собі, насправді я їх перераховувала на юніорську картку Данііла і він отримував їх особисто, про що також свідчать, виписки з банку через який аліменти перераховувались Даніілу.

Наголошує, що дуже любить свого сина Данііла та бажає допомагати йому матеріально і буде це робити добровільно, як тільки покращиться її фізичний та майновий стан, але на даний час не заперечує про стягнення з мене аліментів в твердій грошовій одиниці в розмірі: 800.00 гривень, щомісячно, що буде справедливо по відношенню до синів та отримання цих коштів саме Даніілом.

3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

15.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом.

11.07.2019 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про не визнання позовний вимог повністю, просила справу розглянути за її відсутності на основі поданих доказів.

Третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області подала заяву про розгляд справи без участі представника, відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2006 році.

Від шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області свідоцтво серія НОМЕР_1 , актовий запис 566 (а.с. )

Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2007 року № 2-2465-2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини» позовні вимоги задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8).

18 квітня 2007 року за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2007 року № 2-2465-2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини» було видано виконавчий лист (а.с. 9).

Відповідно до постанови про відкриття провадження від 04 травня 2007 року Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби України Дніпродзержинського міського управління юстиції Присяжною К.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2465 виданого 18 квітня 2007 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 10).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11 жовтня 2017 року, виданого Службою у справах дітей Адміністрацією Заводського району, за адресою: АДРЕСА_5 , умови створені задовільні для проживання дитини (а.с. 11).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03 квітня 2019 року, виданого Службою у справах дітей Адміністрацією Заводського району Кам`янської міської ради, за адресою: АДРЕСА_4 , створені умови задовільні для проживання дитини (а.с. 11).

Відповідно до довідки від 29.11.2017 року № 443 ОСОБА_3 , навчається в комунальному закладі «Середня загальноосвітня школа № 31» у 10 класі (а.с. 15).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі договору дарування належить квартира АДРЕСА_6 (а.с. 16).

Відповідно до довідки виданої ПАТ «ДМК» № 018/575 від 16 червня 2019 року, ОСОБА_1 , має середньомісячний заробіток 21 381,64 гривень (а.с. 17).

Відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 05 квітня 2019 року за виконавчим листом № 2-2465 від 18 квітня 2007 року, за заявою про відмову від подальшого примусового стягнення аліментів (а.с. 18), Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби України Дніпродзержинського міського управління юстиції Сухою О.С. повернуто виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2465 виданого 18 квітня 2007 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 18).

Відповідно до відзиву та наданих документів встановлено, що ОСОБА_2 , 1978 року народження станом на 09 серпня 2019 року вагітна, що підтверджено довідкою «обмінна карта» (а.с. 40), що підтверджує її скрутний матеріальний стан, довідка № 016/87 про те, що середній заробіток за два місяці складає 6314,18 грн. (а.с. 43).

ОСОБА_2 , 1978 року народження, відповідно до довідки № 2/15211 від 24 липня 2019 року мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , має другу дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого Баглійським відділом реєстрації акті цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, серія № НОМЕР_2 (а.с. 41).

Батьком дитини зазначено ОСОБА_8 , відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть виданого Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області , серія № НОМЕР_3 (а.с. 42).

Відповідно до виписки по картці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , в період з 24 вереня 2017 року по 24 вересня 2019 року здійснювались перекази на карту ПриватБанку через додаток Приват 24, одержувач ОСОБА_3 (а.с. 46-56).

Відповідно до акту про проживання без реєстрації № 16 від 17 січня 2020 року зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року без реєстрації періодично (а.с. 68).

5. Правові норми законодавства застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III передбачено: Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог статті 180 СК України визначено: Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 ч.3 СК України визначено: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідно до ст. 32 ЦК України може, крім вчинення дрібних побутових правочинів, самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами, здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, має право бути учасником (засновником) юридичних осіб, самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися таким вкладом без згоди законних представників. Крім того, неповнолітні особи можуть особисто нести цивільну відповідальність за договорами, укладеними ними самостійно чи за згодою батьків, а також відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, що передбачено ст. 33 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 47 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Відповідно до статті 129 і Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 і Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.

Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З 1 січня 2020 року у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму збільшено розмір аліментів на дитину.

Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн.

Відповідно до Сімейного кодексу (ч. 2 ст. 182) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, з 1 січня мінімальний гарантований розмір аліментів становить:

?для дітей віком до 6 років - 889,5 грн.;

?для дітей віком від 6 до 18 років - 1109 грн.

Що стосується позовних вимог про припинення нарахування та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2007 року.

На підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документу до виконання, він відповідає вимогам, які передбачені законодавством, та пред`явлений до виконання у відповідний відділ ДВС.

Відповідно до статті 432 ЦПК України виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню:

1. Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

2. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

3. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

4. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

5. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Отже, стаття 179 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідно до ст. 32 ЦК України може, крім вчинення дрібних побутових правочинів, самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами, здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, має право бути учасником (засновником) юридичних осіб, самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися таким вкладом без згоди законних представників.

Крім того, неповнолітні особи можуть особисто нести цивільну відповідальність за договорами, укладеними ними самостійно чи за згодою батьків, а також відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, що передбачено ст. 33 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 47 ЦПК України, неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

В своїй постанові у справі №214/1048/15-ц від 03.05.2018 року ВС звернув увагу на те, що у статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Також суд касаційної інстанції роз`яснив, що тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»).

Позивач ОСОБА_1 , звертається до суду з позовом 15 травня 2019 року, відповідно до позовних вимог просить припинити стягнення за виконавчим листом 2-2465/2007 року виданим за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 квітня 2007 року (а.с. 5) при цьому надає в якості доказів:

-копію виконавчого листа від 18 квітня 2007 року виданого Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 9);

-копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 травня 2007 року, за виконавчим листом № 2-2465 від 18 квітня 2007 року (а.с. 10);

-копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 05 квітня 2019 року за виконавчим листом № 2-2465 від 18 квітня 2007 року, за заявою стягувача ОСОБА_2 про відмову від подальшого примусового стягнення аліментів (а.с. 18).

Отже, на дату звернення позивача - ОСОБА_1 із позовом, стягнення за виконавчим листом не відбувалось.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь батька, відповідно до чинного законодавства право на звернення із відповідною заявою має той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до акту про проживання без реєстрації № 16 від 17 січня 2020 року зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_1 з 2007 року без реєстрації періодично (а.с. 68).

За таких обставин проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей позивача та відповідача, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до статті 141 ЦПК України, у разі відмови у позові, судовий збір покладається позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області «про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини» - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області юридична адреса реєстрації: область Дніпропетровська, місто Кам`янське, вулиця Васильєвська, будинок№64.

Суддя Івченко Т. П.