ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1617/1760/2012 Номер провадження 22-ц/814/1989/20Головуючий у 1-й інстанції Сегет Я.С. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

21 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Дорош А.І., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Наливайка Валентина Євгеновича

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення меншою дитиною трьохрічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2012 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено в повному об`ємі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітніх дочок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено стягнення проводити щомісяця, починаючи з 12.11.2012 року, дня подачі позовної заяви до суду, до досягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повноліття, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 .

Визначено стягнення проводити щомісяця, починаючи з 12.11.2012 року, дня подачі позовної заяви до суду в твердій грошовій сумі у розмірі 500 ( п"ятсот ) грн. до досягнення меншою дитиною ОСОБА_4 трьохрічного віку.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів -в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 - 214,60 грн. судового збору в дохід держави.

13 серпня 2020 року до Полтавського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Наливайка В.Є. на вказане рішення суду першої інстанції.

20 серпня 2020 року до Полтавського апеляційного суду надішли матеріали справи.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Наливайка В.Є. слід відмовити з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, станом на день постановлення рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України (в редакції, станом на день подання апеляційної скарги) незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з аналізу наведених норм, слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня отримання судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христовпроти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2012 року ОСОБА_2 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на дружину до досягнення меншої дитиною трирічного віку.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.11.2012 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду на 03.12.2012 року о 08-30 год.

Відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 10).

Копію рішення Лохвицького районного суду Полтавської області відповідач ОСОБА_1 отримав 12.12.2012 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16).

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, звернувся з апеляційною скаргою майже через 8 років, тобто пропустив річний строк звернення до суду з апеляційною скаргою, та врахувавши те, що причини пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження рішення суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги поданої після спливу одного року, а на обставини непереборної сили представник відповідача не посилається, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Наливайка Валентина Євгеновича на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2012 року

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Полтавського

апеляційного суду А. І. Дорош