Справа № 369/4933/20
Провадження №2/369/3095/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Мазурик Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору.

Ухвалою судді від 23.04.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження із викликом сторін.

11 серпня 2020 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову за вх. №28081.

В своїй заяві представник позивача просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ; Накласти арешт на житловий будинок загальною площею 178,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог заяви, зазначив, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2009 року у цивільній справі № 2-1518/09 стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекцї ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 905 615,41 грн. солідарно.У Васильківському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження ВП №56025876 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1518/09, виданого 01.09.2009 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1 905 615 грн. 41 коп.

На виконанні у приватного виконавця Київського виконавчого округу Трофименко Михайла Михайловича перебуває виконавче провадження ВП №59175386 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1518/09, виданого 01.09.2009 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошової суми у розмірі 1 905 615 грн. 41 коп.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2020 року у справі № 2-1518/09 задоволено заяву ОСОБА_3 , замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувана АТ «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчому провадженні ВП 56025876 та ВП 59175386 щодо виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2009 року у цивільній справі № 2-1518/09 на ОСОБА_3

В рамках виконавчого провадження №59175386 ОСОБА_3 як стягувачу вже був переданий житловий будинок загальною площею 178,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_4 .

Разом з тим, станом на сьогоднішній день, в рамках виконавчого провадження №56025876 державний виконавець має намір звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що у разі задоволення позову призведе до подальшого визнання недійсними торгів з реалізації майна або постанови про передачу майна стягувану та значно утруднить виконання рішення суду.

Таким чином, такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості передбачений законом, є співмірним заявленим позовним вимогам і його невжиття дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене просили суд заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

За змістом позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 30.10.2019 року між ТОВ ФК «Укрфінансгруп» та ОСОБА_3 ..

Суд вважає, що відсутні підстави для забезпечення позову у спосіб визначений позивачем у заяві, що надійшла до суду 11.08.2020 року, оскільки предметом спору є договір про відступлення права вимоги за кредитним договором, укладений між ТОВ ФК «Укрфінансгруп» та ОСОБА_3 ..

Відтак, в даному випадку шляхом забезпечення позову є по суті вирішення спору по суті без винесення судового рішення за наслідками розгляду справи, що не відповідає сутності судового розгляду.

За вимогами ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, зазначені види забезпечення позову є по суті блокуванням виконання судового рішення про стягнення заборгованості по кредиту стягувачем та порушенням права належного стягувача на передачу чи уступку вимоги за зобов`язаннями боржників іншим особам.

Більше, того, позивачем по цій справі не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову за запропонованим позивачем способом може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду саме у вказаній позовній заяві.

Окрім того, посилання представника позивача на те, що існує загроза подальшого порушення його права шляхом перепродажу права вимоги по заборгованості по кредиту не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, а таке твердження є лише припущеннями позивача.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп», третя особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору- відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя: Т.В. Дубас