Єдиний унікальний номер судової справи: 487/6061/19
Номер провадження: 22-ц/812/376/20 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - Рехлецького Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АМБЕР»,

подану в його інтересах адвокатом

Калитаєвим Володимиром Владиславовичем

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Сухаревич З.М. о 10 год. 25 хв. в приміщенні того ж суду, в частині задоволення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області (надалі КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «АМБЕР» (надалі - ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР») за участю третіх осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, -

в с т а н о в и л а :

09 серпня 2019 року адвокат Рехлецький Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області, ТОВ «Фінансова компанія» «АМБЕР» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що державним реєстратором КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області, було зареєстровано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47603411 від 03 липня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР», номер запису про право власності: 32231586 від 01 липня 2019 року на підставі повідомлення про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору. Підставою зміни власника квартири зазначений договір про відступлення (купівля-продажу) прав вимоги від 10 серпня 2018 року укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія» «АМБЕР», договір іпотеки №1066, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В.28 лютого 2008 року, який був укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (іпотекодавцями) та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (іпотекодержателем).

Посилаючись на вказані обставини на те, що триває спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 50-08/МБ від 27 лютого 2008 року, державний реєстратор не мав права у безспірному порядку реєструвати за відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР» право власності на предмет іпотеки, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 47603411 від 03 липня 2019 року та визнати незаконним та скасувати номер запису про право власності 32231586 від 01 липня 2019 року про реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_2 за ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР».

28 жовтня 2019 року адвокат Рехлецький Р.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Заява мотивована тим, що через незаконні дії державного реєстратора, змінився власник квартири АДРЕСА_2 на ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР», у зв`язку з чим позивача та всю його родинку виписано із зазначеної квартири та представники відповідача намагаються виселити з квартири позивача та третіх осіб, що може свідчити про намір відповідача в подальшому перепродати квартиру.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва віл 28 жовтня 2019 року вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала суду мотивована тим, що в разі невжиття заходів забезпечення позову можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В апеляційній скарзі, представник ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР» - Калитаєв В.В., посилаючись на те, що позивачем не наведено жодного доказу, що дійсно є ризик відчуження вказаної квартири, крім того він та його родина на сьогоднішній день фактично в ній проживають, продовжують користуватися нею, до того ж, спір не стосується права власності на майно, вважає ухвалу в частині накладення арешту незаконною, безпідставною, не обґрунтованою та винесеною з порушенням норм процесуального права, просив ухвалу суду в частині накладення арешту скасувати, заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Відзиву на апеляційну каргу не надходило.

В судове засідання представники відповідачів не з`явилися про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним положенням процесуального закону ухвала суду першої інстанції в цілому відповідає.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , представник позивача посилався на те, що через незаконні дії державного реєстратора, змінився власник квартири АДРЕСА_2 на ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР», позивача та всю його родину виписано із зазначеної квартири. Представники відповідача намагаються виселити з вказаної квартири позивача та третіх осіб, що може свідчити про намір відповідача в подальшому перепродати квартиру.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності спору з приводу права власності на квартиру, та вважав, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання правильності висновків суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У справі, яка переглядається, представник позивача просив про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, 27 лютого 2008 року між ВАТ «Фінанси та Кредит», правонаступник ПАТ «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 50-08/МБ, за яким останній отримав 150 000 грн.

В забезпечення виконання позичальником кредиту, 28 лютого 2008 року між Банком (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (іпотекодавцями) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. р № 1066, за яким в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_2 .

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2016 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 326 060,87 грн. Ухвалою того ж суду від 25 жовтня 2018 року зазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду за участю сторін.

Державним реєстратором КП «Миколаївський обласний центр реєстрації» Кумарівської сільської ради Миколаївської області зареєстровано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47603411 від 03 липня 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР», номер запису про право власності: 32231586 від 01 липня 2019 року.

Посилаючись на незаконність перереєстрації права власності на квартиру за ТОВ «Фінанансова компанія «АМБЕР», представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, між сторонами виник спір стосовно правомірності позбавлення позивача та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача обґрунтовував її можливістю продажу ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР» квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку на даний час зареєстровано за відповідачем.

Згідно змісту позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 , предметом спору у даній справі є визнання незаконною державну реєстрацію права власності на належне нерухоме майно за іншою особою, тобто зі змісту позовної заяви вбачається наявність спору між сторонами щодо законності вчинення відповідних реєстраційних дій щодо переходу права власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то у такому випадку не мала взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а мала застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що відповідачем проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за собою, а позивач оскаржує таку перереєстрацію у судовому порядку шляхом подання позову про визнання дій державного реєстратора незаконними та скасування державної реєстрації, оскільки вважає, що таку реєстрацію права власності здійснено з порушенням норм чинного законодавства, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на цю квартиру може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи буде реалізовано спірну квартиру, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру щодо реєстрації права власності на яку виник цей спір є ефективним способом забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через недоведеність того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та невірній оцінці обставин справи.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову дійшов правильного висновку про її задоволення, а тому в силу положень статті 375 ЦПК України відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АМБЕР», подану в його інтересах адвокатом Калитаєвим Володимиром Владиславовичем залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2019 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Т. В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складений 13 лютого 2020 року.