1Справа № 335/7099/20 2-н/335/260/2020
УХВАЛА
про відмову у видачі судового наказу
26 серпня 2020 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» заборгованості за договором підряду розміром 15 169,07 гривень,
25.08.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» заборгованості за договором підряду розміром 15 169,07 гривень.
Вивчивши подані матеріали, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
За приписами пункту першого частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Крім цього, відповідно до пункту сьомого частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути також видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи-підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу заявник посилається, в т.ч. на норми трудового законодавства, що регулюють правовідносини із виплати заробітної плати, а також посилається на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору під час розгляду справ про стягнення заробітної плати.
Разом із тим, як випливає з доданих до заяви матеріалів, між ОСОБА_1 як Підрядником та ТОВ «Запорізький ДБК» як Замовником 01.11.2019 укладено договір підряду № 150, відповідно до умов якого Підрядник зобов`язався на свій ризик виконати певну роботу за завданням Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (п. 1.1 договору). При цьому, пп. 4.1, 4.2 цього договору визначено, що вартість робіт визначається окремо в Замовленнях, що є невід`ємною частиною цього договору. Оплата Замовником за роботу здійснюється у безготівковій формі у національній валюті України на рахунок Підрядника протягом 5 календарних днів з дня підписання акту прийому виконаних робіт обома сторонами за умов відсутності зауважень.
Крім того, до заяви долучено довідку ТОВ «Запорізький ДБК» про наявність станом на 11.02.2020 заборгованості перед ОСОБА_1 в розмірі 15 169,07 грн.
Отже, у даному випадку між сторонами мають місце договірні, а не трудові відносини, і заборгованість ТОВ «Запорізький ДБК» перед ОСОБА_1 виникла на підставі неналежного виконання умов договору підряду № 150 від 01.11.2019, а не внаслідок не виплати нарахованої заробітної плати.
Таким чином, заявлена ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу вимога не стосується стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, що обумовлює відсутність правових підстав для звільнення заявника від сплати судового збору.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.
Всупереч вказаним вимогам закону заявник не сплатив судовий збір у визначеному законом розмірі.
Пунктом першим частини першої статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Отже, оскільки подана заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, доходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу, роз`яснивши заявникові, що відповідно до частини другої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 36 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку
Керуючись ст.ст. 161, 163166 ЦПК України, суддя
Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький ДБК» заборгованості за договором підряду розміром 15 169,07 гривень.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Соболєва