Справа № 658/2250/20
Провадження № 2/658/1057/20
У Х В А Л А

25 серпня 2020 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі головуючого: судді Под`ячевої І.Д., при секретарі Левицькій Н.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Каховка заяву представника Малокаховської сільської ради про залишення без розгляду позовної заяви виконуючого обов`язки керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області Яриша Я.Г. до Малокаховської сільської ради Каховського району, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сесії Малокаховської сільської ради, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки, -

встановив

В підготовчому судовому засіданні представником Малокаховської сільської ради було заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної заяви виконуючого обов`язки керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області Яриша Я.Г. до Малокаховської сільської ради Каховського району, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сесії Малокаховської сільської ради, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

В обґрунтування наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду зазначено, що прокурор, вважаючи, що порушено права Малокаховської сільської ради повинен був звернутись до ради з пропозицією відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, і, лише, у разі не вжиття радою дій спрямованих на виправлення ситуації, або доведення радою своєї позиції прокурору щодо відсутності такого порушення, прокурор мав право звертатись до суду із відповідною позовною заявою. При цьому представник Малокаховської сільської ради звернув увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в справі № 912/2385/18, щодо права прокурора представляти інтереси держави в суді.

В судовому засіданні представник Малокаховської сільської ради заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву представника сільської ради підтримала та просила її задовольнити, додатково зазначивши, що існує державний орган, який повинен контролювати належне використання земель, їм є Державний земельний кадастр, однак прокуратура до зазначеного органу не зверталась та будь-яким чином не намагалась вирішити питання в позасудовому порядку.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями житлової та громадської забудови є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду в інтересах держави, в порядку встановленому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру». Також прокурор зазначив, що до суду прокуратура звернулась не у зв`язку із бездіяльністю компетентного органу, в даному випадку Малокаховської сільської ради, що передбачає звернення до такого органу та отримання відповіді, а у зв`язку з відсутністю органу, який має право звернутись до суду із позовною заявою щодо забезпечення правомірного обігу майнових прав на земельні ділянки комунальної форми власності та додержання законодавчого порядку їх відчуження та зміни цільового призначення.

Суд заслухавши сторони у справі, оглянувши матеріали наданні до суду, приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Представник відповідача обґрунтовуючи заяву про залишення без розгляду позовної заяви послався на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в справі № 912/2385/18, яка має наступний зміст.

«Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України».

Відповідно до змісту зазначеної постанови Верховного Суду, (п. 35) перед Великою Палатою Верховного Суду стояли такі питання: 1) чи повинен прокурор доводити бездіяльність компетентного органу або ж достатньо простого посилання на таку бездіяльність у позові при обґрунтуванні підстав для представництва; 2) якими доказами прокурор має доводити бездіяльність компетентного органу; 3) чи зобов`язаний прокурор перед зверненням до суду з`ясовувати причини бездіяльності такого органу або ж достатньо доведення самого факту бездіяльності без зазначення і доведення суду її причин.

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду в процитованій постанові була сформована позиція, саме щодо перелічених питань, тобто у разі представництва прокурором інтересів держави в особі компетентного органу, який не здійснює захисту інтересів держави або неналежним чином здійснює такий захист.

В даному випадку прокурор звернувся до суду на підставі п. 2 ч. 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», у разі відсутності органу, який повинен захищати інтереси держави та громади.

Одночасно в зазначеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду суд послався на постанову від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19), в якій Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший, другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетений орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

- якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

З урахуванням зазначених висновків Великої Палати Верховного Суду, суд повинен перевірити наявність органу, який може захищати інтереси держави та громади, у разі ствердження прокурором в позовній заяві про порушення норм земельного законодавства сільською радою щодо розпорядження землями комунальної власності.

В позовній заяві ставиться питання щодо скасування рішення сільської ради, а тому компетентним органом та позивачем у справі не може бути сільська рада, рішення якої оскаржується.

Земельним кодексом України не визначено інший орган, до повноважень якого віднесено здійснення нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства при розпорядженні органами місцевого самоврядування земельними ділянками комунальної форми власності в межах населеного пункту.

З матеріалів справи вбачається, що до Каховської місцевої прокуратури звернулись із колективним зверненням жителі громади, які просили перевірити наявність порушень з боку сільської ради в питанні розпорядження землями комунальної власності. Звертаючись до суду прокурор вважав, що такі порушення наявні та потребують виправлення в судовому порядку.

За таких даних, прокурор, наділений певними повноваженнями щодо захисту інтересів держави, правомірно звернувся до суду із позовною заявою та виступив в якості позивача, оскільки вважає, що Малокаховською сільською радою порушено порядок виділення у власність фізичній особі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Керуючись ст. 3, 19, 257, 258, 260, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику Малокаховської сільської ради у задоволенні заяви про залишення без розгляду позовної заяви виконуючого обов`язки керівника Каховської місцевої прокуратури Херсонської області Яриша Я.Г. до Малокаховської сільської ради Каховського району, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сесії Малокаховської сільської ради, скасування запису про державну реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя:І. Д. Под`ячева