Справа №521/3167/20
Провадження №2-о/521/106/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді -Мурзенко М.В.,

при секретарі - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління ДМС України в Одеській області, Державна установа «Одеська виправна колонія (№14)», про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, за участю заінтересованих осіб: Головного Управління Державної міграційної служби України, Державна установа «Одеська виправна колонія (№14)» в якій просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у повнолітньому віці на території України станом на 1991 рік, у томі числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Свою заяву обґрунтовує тим, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Біляївка, Біляївського району, Одеської області, ніколи не був документований паспортним документом України, оскільки не мав встановлених Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України № 215/2001 від 27.03.2001 року, а тому на теперішній час не має документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство. Як вбачається з листа Біляївської районної державної адміністрації Одеської області №65 від 06.09.2019 року, повноваження щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб передано органам місцевого самоврядування, зокрема Біляївській об`єднаній територіальній громаді. Разом з тим, як вбачається з листа Біляївської об`єднаної територіальної громади № Ш-56 від 10.10.2019 року у даного органу місцевого самоврядування відсутні адресні картотеки. Як зазначає заявник, факт проживання на території України підтверджується наступними доказами - медичною карткою заявника з поліклініки Біляївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги, матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_1 у Відділі по контролю за виконанням судових рішень Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)». З огляду на вищевикладене, просить суд встановити факт постійного проживання на території України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2020 р., справу було передано на розгляд судді Мурзенко М.В.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 04 березня 2020 року по справі було відкрито провадження в порядку окремого позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 25 березня 2020 року.

Заявник - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про місце, дату та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник заявника в судове засідання не з`явився. про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Представник ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву не надали.

Представник Державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» в судове засідання не з`явився. про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, надали до суду заяву в якій просили суд справу слухати за їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Біляївка, Біляївського району, Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та копією актового запису про народження від 08.03.1991р. № 45. З копії актового запису про народження вбачається, що батьками заявника є: батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець та мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українка, які на момент складення актового запису (15.03.1991р.) постійно проживали та працювали у м. Біляївка (а.с. 47).

З довідки про звільнення серії ОДС №14933, видана ОСОБА_1 також вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м.Біляївка, Одеська обл., громадянство - Україна, за вироком суду. (6)

Згідно з п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п.8 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом) (ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи, що станом на 24.08.1991 року заявник був неповнолітнім, суд доходить висновку про постійне проживання заявника на території України на час проголошення незалежності України.

Враховуючи, що підтверджено факт народження заявника на території України ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт постійного проживання та роботи його батьків на час складення актового запису, нетривалий час, що сплив між народженням заявника та датою проголошення незалежності України 24.08.1991 року, зважаючи на те, що мета подання такої заяви є очевидною, а рішення суду матиме юридичні наслідки для заявника у вигляді паспортування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним документом, суд приходить до висновку, про задоволення заяви.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст.1-13,76-81, 83,89, 223,293,315, 316, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління ДМС України в Одеській області, Державна установа «Одеська виправна колонія (№14)», про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в тридцятиденний строк.

Головуючий: