ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/380/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/5033/19 Категорія: на ухвалу Годік Л.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.

учасники справи:

скаржник прокуратура Черкаської області,

позивач держава в особі Уманської міської ради ,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу прокуратури Черкаської області на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2019 (повний текст складено 05.12.2019, суддя в суді першої інстанції Годік Л.С.) про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом прокуратури Черкаської області в інтересах держави, в особі Уманської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та її витребування з незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

28.10.2019 заступник керівника прокуратури Черкаської області, який діє в інтересах держави в особі Уманської міської ради, звернувся до суду із вказаним позовом яким просив визнати незаконним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 10.12.2001 серія ІІІ-ЧР №036267 у частині надання у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 ; витребувати від ОСОБА_3 вищевказану земельну ділянку.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.11.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, обґрунтування необхідності представництва прокурором інтересів держави в суді.

В поясненнях від 29.11.2019, які надійшли до суду 04.12.2019, прокуратурою зазначено про те, що захист інтересів держави неналежно здійснює позивач орган місцевого самоврядування (Уманська міська рада), що й обумовило подання органом прокуратури даного позову з попереднім повідомленням позивача про це.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2019 позовну заяву у справі повернуто позивачу (органу прокуратури) на підставі положень ч.3 ст.185 ЦПК України, так як не було усунуто виявлені недоліки прокурор, який звернувся до суду в інтересах держави, у позовній заяві не вказав в чому полягає порушення її інтересів та не обґрунтував необхідність їх захисту, а також не зазначив у чому полягає неналежний їх захист міською радою, не зазначив чи притягувалися до відповідальності посадові особи суб`єкта владних повноважень у зв`язку з бездіяльністю та не надав доказів того, що прокуратура до звернення до суду повідомила відповідний суб`єкт владних повноважень.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, Черкаська обласна прокуратура подала через відділення поштового зв`язку 27.12.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду для продовження розгляду. Зазначає, що відповідачі у справі набули спірну земельну ділянку незаконно у зв`язку з підробленням рішення органу місцевого самоврядування про її приватизацію. У даній справі підлягає захист майнового інтересу держави щодо власності на спірну земельну ділянку, що становить суспільний інтерес. Уманська міська рада не вчинила ніяких дій для повернення у свою власність майна, що свідчить про її бездіяльність. На запити прокуратури міська рада повідомляла про підготовку позову, однак до суду його подано не було. Так як спливає строк позовної давності для пред`явлення позову до суду орган прокуратури подав позовну заяву в цій справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу (які регламентують форма і зміст позовної заяви та документи, що до неї додаються), протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч.5 ст.185 ЦПК України якщо у встановлені судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху строки її недоліки усунуто не було позовна заява разом з доданими документами повертається позивачу.

При цьому частиною 5 статті 175 ЦПК України передбачено, що у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення, а ч.3 ст.56 ЦПК України до переліку органів, які вправі подавати позови в чужих інтересах, віднесено органи прокуратури.

Як слідує з правових висновків ВС у постанові від 20.09.2018 у справі №924/1237/17 та від 20.12.2019 у справі №554/9928/17 згідно ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Апеляційний суд враховує, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27) Суд звертав увагу на те, що участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін може впливати на дотримання принципу рівності сторін. «Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності».

Аналіз ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

В цій справі прокурор стверджує про неналежний захист інтересів держави Уманської міською радою, яка не звертається до суду з позовом для повернення спірної земельної ділянки у комунальну власність.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 20.09.2018 у справі №924/1237/17 вказав, що, якщо суд прийде до висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у справі він має приймати рішення про відмову в позові.

У постанові об`єднаної палати ВС від 07.12.2018 у справі №924/1256/17 зазначено про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції України). Враховуючи зазначене, можна дійти висновку, що наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

У разі встановлення необґрунтованості прокурором підстав для представництва інтересів держави суд має робити висновки про відмову у задоволенні позову.

Також ч.1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З аналізу змісту статей 264, 265 ЦПК України слідує, що оцінка доказів є завершальною стадією судового розгляду справи та здійснюється судом при винесення рішення по суті спору після дослідження всіх наявних у справі доказів.

При цьому зі змісту ст.187 ЦПК України, яка регламентує питання про відкриття провадження у справі, вбачається, що суд приймає процесуальне рішення про відкриття провадження, встановивши дотримання позивачем процедури звернення до суду з позовом, тобто чи має місце відповідність змісту та форми поданої позовної заяви процесуальним вимогам та чи долучено до неї всі передбачені процесуальним законодавством додатки.

З системного аналізу вищевикладених норм процесуального законодавства та правових висновків Верховного Суду вбачається, що при одержанні позовної заяви та вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не надає оцінки доказам, які подані позивачем, оскільки це здійснюється при вирішення по суті спору у справі (ухваленні рішення суду ст.ст.264, 265 ЦПК України), а в даній справі суд вказав на необґрунтованість тверджень органу прокуратури щодо необхідності представництва інтересів держави в суді саме прокуратурою, а не позивачем, що пов`язане з оцінкою по суті обґрунтувань прокуратури та, відповідно, є передчасним.

У разі, якщо суд встановить відсутність підстав для звернення з позовом органу прокуратури - в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

При цьому, доводи прокуратури в цій справі в обґрунтування наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді мають бути перевірені та оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по суті спору.

Апеляційний суд враховує, що прокуратурою долучено до позовної заяви докази, передбачені ч.5 ст.175 ЦПК України, щодо звернення прокуратури до позивача про необхідність подачі відповідного позову, що також відповідає приписам ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» - листи від 08.08.2019, 14.08.2019, 02.10.2019, 23.10.2019 (а.с.62, 64, 66, 67).

Відповідно до положень п.4 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2019 про повернення позовної заяви у даній справі слід скасувати у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права - ст.ст.264, 265 ЦПК України, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.12.2019 про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом прокуратури Черкаської області в інтересах держави, в особі Уманської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та її витребування з незаконного володіння скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 12.02.2020 .

Суддя-доповідач

Судді