Справа № 658/1970/20
(провадження № 2/658/998/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Под`ячевої І.Д.,

при секретарі Левицькій Н.Я., ,

розглянувши в місті Каховка у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Ощадбанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 27727 грн. 66 коп..

В обґрунтування позову зазначається, що 15 серпня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем укладено договір № 419016 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та згідно Додаткового договору № 1 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 16 вересня 2014 року. Банк відкрив відповідачу кредитну лінію у розмірі 12500 грн. для споживчих потреб з відсотковою ставкою 24% річних. Позивач зобов`язання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на 21 травня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 27727 грн. 66 коп..

Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання.

Справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки вони звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Позивач у письмовому відзиві зазначив, що дійсно отримував кредит у розмірі 12500 грн., проте з вересня 2014 по серпень 2015 року сплатив кредит у розмірі 19000 грн.. У зв`язку з непрозорістю відрахувань, ненаданням зрозумілих пояснень з боку працівників Банку, відповідач припинив виплати. У відповідача також була оформлена картка в Ощадбанку на отримання заробітної плати, відрахування по кредиту здійснювались з вказаної картки, встановивши, що відрахуванням по кредиту здійснюються в більшому розмірі, відповідач прийняв рішення не отримувати заробітну плату в АТ «Ощадбанк» та в серпні 2015 року зарплатний рахунок закрив. З 2015 року пройшло 5 років, АТ «Ощадбанк» жодного разу не звертався до відповідача із вимогою про погашення боргу, а тому відповідач просить застосувати строк позовної давності встановлений ст. 256 ЦК України.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що відсутні підстави для застосування наслідків пропущення строку позовної давності, оскільки картка, яка була відкрита на ім`я відповідача діяла до серпня 2017 року, Банк звернувся до суду у травні 2002 року, тобто в межах строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Ощадбанк».

Так, судом встановлено, що 15 серпня 2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 419016 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки.

Згідно Додаткового договору № 1 від 16 вересня 2014 року відповідачу було відкрито кредитну лінію у розмірі 12500 грн. для споживчих потреб з відсотковою ставкою 24 % річних.

Одночасно відповідачу було повідомлено про умови кредитування, строк договору, відсоткова ставка, що підтверджується підписом ОСОБА_1 на повідомленні (а.с. 51-52).

Сума заборгованості у розмірі 27727 грн. 66 коп., яка зазначена Банком в позовній заяві складається з наступних складових: 12493 грн. 99 коп. - заборгованість за кредитом; 7416 грн. 84 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 грн. - комісія, 2382 грн. 73 коп. заборгованість по пені; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (основний борг) - 864 грн. 65 коп.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 760 грн. 65 коп.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення осново боргу - 1552 грн. 49 коп.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 2251 грн. 31 коп..

В судовому засіданні та у відзиві на позов відповідач не заперечував користування кредитними коштами, однак не згоден із розміром заборгованості та наполягає на застосуванні строку позовної давності щодо тіла кредиту та процентів.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (зарплатний проект) та додаткова угода про відкриття кредитної лінії, із граничним розміром кредиту 12500 грн..

Відповідач визнав, що дійсно кредит у розмірі 12500 грн. отримував, проте частково його погасив та після списання із зарплатної картки коштів, що перевищували кредит, відмовився від отримання зарплати у АТ «Ощадбанк», сталося це у серпні 2015 року.

Згідно наданого до суду розрахунку за період 2014-2015 роки на картку відповідача було зараховано 30026 грн. 31 коп. заробітної плати, всього знято з картки 41500 грн. 40 коп., а тому кінцевий баланс 11566 грн. 62 коп. (а.с. 62-66).

За таких даних розмір тіла кредиту зазначеного Банком в позовній заяві не співпадає із розміром надано до суду розрахунку Банком.

Проте, заборгованість існує та відповідачем визнається.

Однак, як вбачається з наданих до суду розрахунків заборгованості останнє зняття коштів з картки відбулось у серпні 2015 року, в тому ж місяці відповідач відмовився від отримання заробітної плати на картку АТ «Ощадбанк» та уклав договір з іншим Банком.

Відповідно до Додаткового договору № 1 до договору № 419016 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 16 вересня 2014 року сплата процентів за Кредитом здійснюється щомісячно. Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі у разі, зокрема, відмови Клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, шляхом їх зарахування на Рахунок (підпункти 4.3. та 4.4 Додаткового договору - а.с. 48).

Відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.

Як зазначено в постанові Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12

« Щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань»

56. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

57. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

58. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

59. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

60. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

61. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.»

Як встановлено матеріалами справи, відповідач мав виконувати зобов`язання, щодо погашення заборгованості щомісячно (а.с. 48 та 51)

Однак, як зазначено вище, згідно умов кредитування, Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі у разі, відмови Клієнта від тримання заробітної плати та інших виплат.

Як встановлено матеріалами справи, станом на серпень 2015 року за відповідачем рахувалась заборгованість, яка з серпня 2015 року не змінювалась. З серпня місяця 2015 року відповідач відмовився від отримання заробітної плати, а тому за умовами кредитування відповідач повинен був відразу погасити всю заборгованість за кредитом.

За таких даних, Банк про порушення відповідачем умов кредитування дізнався у серпні 2015 року, проте до суду звернувся з позовом у червні 2020 року, тобто після спливу позовної давності.

За таких даних строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України станом на червень 2020 року сплив, як щодо основного зобов`язання так і щодо похідних вимог.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги АТ «Ощадбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 19, 258-265, 268, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Херсонського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» у задоволенні позовних вимог заявлених до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом у загальному розмірі 27727 грн. 66 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Д. Под`ячева