Провадження №: 2-з/755/83/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи, що можуть набути статусу відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «ПСК» в особі директора ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро» в особі директора ОСОБА_5, особа, яка може набутити статусу третьої особи у справі - Приватний нотаріус Горбунова Леся Василівна, -

у с т а н о в и л а:

28.08.2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи, що можуть набути статусу відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «ПСК» в особі директора ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро» в особі директора ОСОБА_5, особа, яка може набутити статусу третьої особи у справі - Приватний нотаріус Горбунова Леся Василівна.

У вказаній заяві заявник просить забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ) загальною площею - 102,1 кв.м., а саме заборонити розпоряджатися ним (продавати, дарувати або будь-яким іншим шляхом відчужувати його).

Ознайомившись зі змістом заяви про забезпечення позову до його подачі приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає поверненню заявнику, як така, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Згідно ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Накладення арешту на майно як захід забезпечення позову, у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що накладення арешту можливе виключно щодо майна, яке належить відповідачу або підлягає передачі відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (у даному випадку особі, яка може набути статусу відповідача).

Отже, для вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, заявник має додати до своєї заяви докази належності цього майна особі, яка може набути статусу відповідача у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

На підтвердження належності ПП «ПСК» нежитлового приміщення ( АДРЕСА_1, загальною площею 102,1 кв.м.) заявником додано до своєї заяви копію сторінки номер три документу, який як вбачається зі змісту вказаного викопіювання складається з п`яти сторінок.

У заяві вказано, що зазначена копія є витягом з реєстру, але якого реєстру не зазначено та у зв`язку з ненаданням повного тексту документу відсутні дані про дату його формування.

Достатнім доказом для підтвердження належності спірного приміщення особі, яка може набути статусу відповідача є «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна», однак чи є наданий витяг саме витягом з цього реєстру достеменно встановити неможливо, натомість згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже, суд дійшов висновку, що в порушення п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення доказів до подачі позовної заяви не додано належних та достатніх доказів на підтвердження належності нерухомого майна ПП «ПСК».

Крім того п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У своїй заяві заявник вказує, що має намір подати позов про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та договору іпотеки, при цьому сам заявник є орендатором цього приміщення.

Поскільки позов, який має намір подати ОСОБА_1 не містить вимог про витребування майна, визнання права власності на нього тощо, стороні заявника слід належним чином обґрунтувати яким чином навіть повне або часткове задоволення такого позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Також потребують належного обґрунтування вимоги щодо застосування заходу забезпечення позову, адже заявник просить накласти арешт на нерухоме майно та зазначає: «а саме заборонити розпоряджатися ним (продавати, дарувати або будь-яким іншим шляхом відчужувати його)».

Однак, накладення арешту та заборона вчиняти дії є різними видами забезпечення позову, натомість заявник просить накласти арешт у спосіб заборони вчиняти дії, що не передбачено положеннями чинного цивільного процесуального закону та й не зазначено для кого саме має бути встановлено відповідну заборону.

За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність заяви вимогам ст. 151 ЦПК України, що передбачає необхідність її повернення заявнику на підставі положень ст.ст. 151, 153 ЦПК України та не позбавляє заявника права повторного звернення з відповідною заявою до суду, із належним дотриманням вимог ст. 151 ЦПК України щодо змісту та форми відповідної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, особи, що можуть набути статусу відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «ПСК» в особі директора ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро» в особі директора ОСОБА_5, особа, яка може набутити статусу третьої особи у справі - Приватний нотаріус Горбунова Леся Василівна - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31.08.2020 року.

Суддя -