ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м.Херсон

Номер справи: 658/3366/18

Номер провадження: 22-ц/819/67/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряШибінської А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Терещенко О.Є. від 08 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк або АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н 27.08.2007 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 19.08.2018 року утворилась заборгованість - 33083,76 грн, з якої: 14299,82 грн - тіло кредиту; 7355,60 грн - відсотки за користування кредитом; 9614,83 грн - пеня; 250 грн - штраф (фіксована складова); 1563,51 грн - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 27.08.2007 року в сумі 33083,76 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 14299,82 грн, а також 757,66 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків і неустойки, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У ході апеляційного розгляду Логвіновська А.А. підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена про розгляд справи відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч.ч. 4,10 ст. 130, ст. 131 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2007 року ОСОБА_1 підписала заяву б/н та довідку про умови кредитування, згідно яких отримала кредитну карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку за кредитом із щомісячним погашенням до 25 числа кожного місяця 7 % заборгованості, що не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Відповідач погодив умови кредитування своїм підписом, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.11, зв. а.с. 11).

Відповідно до довідки № 30.1.0.0/2-20180830/400 від 07.12.2019 року, виданої АТ КБ «Приватбанк», згідно кредитного договору б/н від 27.08.2007 року ОСОБА_1 отримала картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня травня 2020 року (а.с.70).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 . 29.12.2017 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 73).

З руху коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається часткове виконання нею зобов`язань за договором. Останній платіж в сумі 691,92 грн здійснено 27.12.2017 року, що підтвердила також відповідачка у своєму відзиві на позовну заяву (а.с. 45-47, 66-69).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не заперечує отримання кредиту та часткове погашення заборгованості, при цьому суд бере до уваги, що вона погодила тарифи кредитування, засвідчивши це своїм особистим підписом в довідці про умови кредитування; сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами та неустойку. За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо незаконності рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення відсотків та пені.

В частині визначення розміру відсотків суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Суду наданий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором б/н від 27.08.2007 року, здійснений банком з нарахуванням відсотків у підвищеному розмірі 3,6 % замість 3,0 % по тарифам, погодженим відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів не бере до уваги розрахунок банку щодо розміру відсотків, оскільки дотримання вимог закону щодо підвищення відсоткової ставки банком не доведено, а також нарахування відсотків на загальну суму заборгованості, в тому числі на відсотки і пеню суперечать вимогам закону (ч. 2 ст. 550 ЦК України), змісту ст.ст. 1046,1054 ЦК України та погодженим сторонами умовам.

Суд апеляційної інстанції щодо розрахунку заборгованості керується підписаною та погодженою сторонами довідкою про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», рахуючи заборгованість за відсотками за відсотковою ставкою, зазначеною в тарифах.

З матеріалів справи вбачається, що станом на лютий 2017 року відповідачка не мала заборгованості і повністю її погасила, а з 10.03.2017 року утворилась заборгованість, яка є предметом даного спору. Таким чином, відсотки підлягають нарахуванню і стягненню із дня виникнення заборгованості, а саме з 10.03.2017 року.

У зв`язку з викладеним, за погодженими умовами кредитування в межах заявлених вимог, станом на 19.08.2018 року заборгованість за відсотками, виходячи з розміру відсоткової ставки 3,0 % на місяць на залишок заборгованості, становить 3648,06 грн і підлягає до стягнення в цій сумі.

В частині позовних вимог про стягнення неустойки, судова колегія дійшла таких висновків.

За вимогами статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно умов кредитування сторони погодили, що пеня нараховується за спеціальною формулою за кожен день прострочки, складається із двох сум: пеня (1)= базова процентна ставка по договору/30 - нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2)= 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується один раз на місяць при прострочці по кредиту або процентах 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. та більше. Окрім того, сторонами погоджено одночасне нарахування штрафу при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів. Розмір штрафу 250 грн. +5% від суми заборгованості (зв. а.с.11)

Таким чином, умови укладеного між сторонами кредитного договору передбачають можливість одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Така відповідальність запроваджена двома різними умовами договору й надає підстави для її застосування за одне й те саме правопорушення, що полягає у сплаті неустойки (окремо й штрафу, й пені) у випадку прострочення зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту.

За таких обставин, судова колегія вважає, що сторонами погоджено застосування цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту у вигляді пені, отже сплата позичальником штрафу в розмірі 250 грн.+5% від суми заборгованості за порушення ним строків платежів більш, ніж на 120 днів, є подвійною відповідальністю і не підлягає застосуванню, оскільки це суперечить чинному законодавству України.

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 29 березня 2019 року у справі № 130/904/16-ц.

Враховуючи викладене, до стягнення в цій частині підлягає пеня в межах річного строку. Заява про застосування наслідків спливу позовної давності подана ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву в суді першої інстанції.

Отже, з урахуванням подачі позову банком 06 вересня 2018 року, пеня підлягає до стягнення в межах періоду з 06 вересня 2017 року по 19 серпня 2018 року (в межах заявлених позовних вимог) в загальній сумі 1955,89 грн, включаючи пеню(1)=955,89 грн, розраховану за формулою, зазначеною в довідці про умови кредитування за кожний день по простроченим вимогам та пеню(2)=1000 грн, нараховану щомісячно у розмірі 1% заборгованості згідно графи 17 розрахунку банку у відповідності з погодженими сторонами умовами кредитування (а.с. 10, 11 зворот).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками в сумі 3648,06 грн та пені в сумі 1955,89 грн.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд змінює рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору шляхом збільшення суми стягнення з 757,66 гривень до 2650,05 гривень.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», - задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року, - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за відсотками в сумі 3648,06 (три тисячі шістсот сорок вісім гривень 06 копійок) гривень та пенею в сумі 1955,89 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 89 копійок) гривень.

Змінити рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 08 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судового збору, збільшивши суму стягнення судового збору з 757,66 гривень до 2650,05 (дві тисячі шістсот п`ятдесят гривень 05 копійок) гривень.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 10 лютого 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова