Справа № 462/5763/19 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3446/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.

секретаря: Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року та на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна, Сьома Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна, Сьома Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування.

06 вересня 2019 року ОСОБА_4 звернувся в суд з заявою про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належало ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , садовий будинок розташований в садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів м. Львів.

В обґрунтування заяви вказував, що 15.06.2019 року ним подано заяву в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю, однак ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2019 року дана заява залишена без розгляду у зв`язку з тим, що у даній справі вбачається спір про право. Вважає, що є реальна загроза відчуження майна спадкодавця з боку сторонніх осіб, а відтак є необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме АДРЕСА_1 , садовий будинок розташований в садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів м. Львів. У зв`язку з тим, що ним готуються докази та позовна заява про визнання права власності в порядку спадкування та враховуючи те, що на сьогоднішній день дану квартиру виставлено на продаж, вважав за доцільне подати заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

09 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне майно ОСОБА_6 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що 06 вересня 2019 року позивачем подано до Залізничного районного суду м. Львова позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування, а також заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , так як є реальна загроза відчуження майна з боку невідомих осіб, оскільки як стало йому відомо 07 вересня 2019 року невідомі особи вже намагалися продати квартиру АДРЕСА_1 , видавши її за квартиру АДРЕСА_1 , для чого розмістили оголошення на сайтах продажу нерухомості. Одночасно зазначає, що квартири АДРЕСА_1 ніколи не існувало, поштова адреса на дану квартиру не присвоювалась, особові рахунки по сплату комунальних послуг на квартиру АДРЕСА_1 не відкривалися, квартира з`явилася лише 19.06.2019 року. На підставі наведеного, вбачається реальна загроза відчуження майна, спір відносно якого перебуває на розгляді у суді і не вжиття заходів забезпечення позову може завдати йому значної майнової шкоди та в подальшому ускладнити виконання рішення суду в цілому.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вказані ухвали суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає, що ухвали суду прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що 06 вересня 2019 року ним подано до Залізничного районного суду м. Львова позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування, а також заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , так як є реальна загроза відчуження майна з боку невідомих осіб, які розмістили оголошення про її продаж на сайті з продажу нерухомості, видаючи дану квартиру за іншу, а саме за квартиру АДРЕСА_1 . По факту шахрайських дій невідомими особами, які видають квартиру АДРЕСА_1 за іншу квартиру та намагаються її продати, Залізничним ВП ГУНП у Львівській області 08.09.2019 року внесено відомості до ЄРДР. Вважає, що суд прийшов до хибного висновку, що у даному спорі не вбачається реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування.

Просить ухвали суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити та накласти арешт на майно, яке належало ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвали суду першої інстанції відповідають зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні заяв про забезпечення позову суд виходив з того, що реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду немає.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду, оскільки такий відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна, Сьома Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належало ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 покликався на те, що існує реальна загроза відчуження майна спадкодавця з боку сторонніх осіб та по факту шахрайських дій невідомими особами, які видають квартиру АДРЕСА_1 за іншу квартиру та намагаються її продати, Залізничним ВП ГУНП у Львівській області 08.09.2019 року внесено відомості до ЄРДР.

Звертаючись з заявою, ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

Крім того, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 січня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Майхер О.Л. про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування та усунення від права на спадкування. Рішення не набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 09 вересня 2019 року та ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженою у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07.02.2020 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Н.М. Курій

О.Я. Мельничук