Провадження № 2/185/297/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 році, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2203/12-312 від 31 жовтня 2011 року у розмірі 328 451,93 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 31 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2203/12-312, за умовами якого Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 416 133,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у межах строку кредитування 15,6% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлена у розмірі 20,6% річних, строк повернення кредиту до 30 жовтня 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 31.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 312/12-1, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувалася у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали. У зв`язку з чим, станом на 29.05.2018 року виникла заборгованість у розмірі 328 451,93 грн., яка складається з наступного: 31 371,23 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 30.04.2015 року; 297 080,70 грн. - заборгованість за кредитом, яку просить стягнути з відповідачів солідарно.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Христенком С.В. подано відзив на позовну заяву, до змісту якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що згідно дубліката квитанції АТ КБ «Приватбанк» за № 0.0..1 від 25.10.2018 року ОСОБА_1 АБ «Укргазбанк» було сплачено 414 766,73 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2203/12-312 від 31.10.2011 року, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Христенко С.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Судом встановлено, що 31 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2203/12-312, за умовами якого Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 416 133,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у межах строку кредитування 15,6% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлена у розмірі 20,6% річних, строк повернення кредиту до 30.10.2018 року.

31.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 312/12-1, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язувалася у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору.

Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Звертаючи до суду, позивач зазначає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконують зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, станом на 29.05.2018 року за кредитом виникла заборгованість у розмірі 328 451,93 грн., яка складається з наступного: 31 371,23 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 30.04.2015 року; 297 080,70 грн. - заборгованість за кредитом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно дубліката квитанції АТ КБ «Приватбанк» за № 0.0..1 від 25.10.2018 року, наданого представником відповідача, ОСОБА_1 АБ «Укргазбанк» було сплачено 414 766,73 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2203/12-312 від 31.10.2011 року.

Суд вважає належним та допустимим доказом наданий представником ОСОБА_1 - адвокатом Христенком С.В. на підтвердження своїх заперечень дублікат квитанції АТ КБ «Приватбанк» за № 0.0..1 від 25.10.2018 року, відомості якої не спростовано позивачем.

Крім того, з повідомлення АБ «Укргазбанк» за № 5-328/04/576/2020 від 16.07.2020 року, адресованого ОСОБА_1 , вбачається, що дійсно з 20.10.2018 року по 30.10.2018 року на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_1 було перераховано в добровільному порядку грошові кошти в сумі 414 766,73 грн. Отримана банком сума коштів була спрямована на погашення заборгованості за кредитним договором № 2203/12-312 від 31.10.2011 року.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку, що на час розгляду цивільної справи позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача, заявленої до стягнення у розмірі 328 451,93 грн., яка складається з наступного: 31 371,23 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 30.04.2015 року; 297 080,70 грн. - заборгованість за кредитом, яка утворилася станом на 29 травня 2018 року.

У відповідності з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, розглядаючи цивільну справу у межах заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід відмовити у повному обсязі.

Судові витрати розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко