Провадження № 2/686/1479/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2020

6 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд у складі

головуючої судді:Чевилюк З.А.

секретаря Перун А.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Виконкому Хмельницької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, діючи у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення. Позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 16.03.2006 року, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14.12.2018 року. ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_4 змінили замки вхідних дверей у спірній квартирі та не пускають позивача та її малолітніх дітей до квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач зверталась в правоохоронні органи. Викладені обставини зумовили конфліктну ситуацію у відносинах позивача та відповідачів. Позивач зверталась до лікувального закладу у зв`язку із побиттям її відповідачем. З метою врегулювання спору звернулась до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та наполягали на його задоволені. Відповідач ОСОБА_3 подав письмовий відзив на позов, в якому заперечив факт зміни дверних замків. Повідомив суд про створення нової сім`ї як позивачем, так і відповідачем ОСОБА_3 . Сторони перебувають у фактичних шлюбних відносинах з іншими особами, що унеможливлює спільне використання однокімнатною квартирою. Не заперечував проти користування вказаною квартирою спільними з позивачем м дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Будь-які перешкоди у користуванні квартирою дітям не здійснював. ОСОБА_4 позов заперечувала, вказала, що позивач добровільно покинула квартиру та залишила ключі, створивши нову сім`ю. Представник ОСОБА_3 просив відмовити у задоволені позову. Представник третьої особи в підготовчому засіданні позов підтримали та просили задоволити. На судовий розгляд представник третьої особи не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду не надходили. При відсутності заперечень сторін, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи, що був належним чином повідомленим про час та дату судового засідання.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила суду, що працювала разом з позивачем. Останній раз була на квартирі АДРЕСА_1 коли позивач ОСОБА_7 проживала разом з ОСОБА_3 . Зі слів позивача ОСОБА_7 відомо, що у квартирі залишились речі позивача. змінено, що унеможливлює користування останньою квартирою. Відомо, що позивач немає іншого житла та винаймає квартиру.

Свідки зі сторони відповідачів ОСОБА_11 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 та тіткою ОСОБА_3 , та ОСОБА_12 -співмешканка ОСОБА_3 заперечили будь-які перешкоди, що чиняться відповідачами позивачу та її дітям у користуванні квартирою. Зауважили, що на сьогоднішній день діти знаходяться з бабусею ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 . Позивач добровільно покинула квартиру. Проживання позивача та її нового чоловіка, враховуючи загальну кількість зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_1 , є неможливим. ОСОБА_11 підтвердила конфліктну ситуацію, що виникла з колишньою невісткою. Підтвердила звернення до правоохоронних органів.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню.

Позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 16 березня 2006 року, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 грудня 2018 року(справа №686/24169/18).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Позивач ОСОБА_7 , діти ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 зареєстровані за вказаною адресою з 07.02.2013 року. ОСОБА_7 відповідно з 13.02.2014 року, а ОСОБА_4 з 30.10.2018 року.

Позивач зверталась до правоохоронних органів у зв`язку із здійсненими перешкодами ОСОБА_4 щодо її користування квартирою АДРЕСА_1 , відповідно, 22.05.2019 року, що підтверджується копіями матеріалів звернення до ГУНП в Хмельницькій області.

В копії травмкарти від 25.10.2018 року Хмельницької міської лікарні зафіксовано факт побиття позивача її чоловіком ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ділянці верхніх та нижніх кінцівок наявні множинні підшкірні крововиливи.

ОСОБА_7 за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не належать об`єкти нерухомого майна на праві власності.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 за договором дарування від 04.02.2013 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Квартира є однокімнатною та складається однієї житлової кімнати 16,9 кв.м., кухні площею 7,1 кв.м., ванни площею 2,6 кв.м., коридору 3,7 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м.

ОСОБА_4 зверталась до поліції 12.06.2019 року та 14.06.2019 року, у зв`язку із конфліктною ситуацією з колишньою невісткою ОСОБА_7 , нанесенням останньою тілесних ушкоджень, пошкоджень дверей помешкання. Вказані обставини підтверджуються інформацією Головного управління національної поліції в Хмельницькій області від 30.09.2019 року

ОСОБА_3 також звертався до поліції у зв`язку із неправомірною поведінкою ОСОБА_7 14.10.2018 року, що підтверджується відповіддю ГУНП в Хмельницькій області від 27.09.2019 року.

В матеріалах справи наявні травмкарти з Хмельницької міської лікарні за зверненням ОСОБА_4 15.06.2019 року та ОСОБА_11 23.11.2008 року. З копій вказаних документів отримана інформація достеменно не підтверджує факту побиття ОСОБА_11 , ОСОБА_4 . ОСОБА_7 . Проте, враховуючи пояснення та твердження ОСОБА_11 , ОСОБА_4 є беззаперечним доказом конфліктної ситуації у зв`язку із користуванням спірною квартирою між колишньою невісткою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Суду не представлено будь-яких доказів на підтвердження притягнення ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до адміністративної, кримінальної відповідальності за вищеперераховані дії. Таким чином, неправомірності вказаних дій не встановлено у визначеному законодавством порядку.

Позивач не проживає в спірній квартирі з листопада 2018 року, що підтверджується актом. Здійснення будь-якого примусу у позбавленні позивача та її дітей у користуванні квартирою суду не представлено.

За поясненнями сторін та їх представників, позивач залишила квартиру добровільно.

За копіями квитанцій, що містяться в матеріалах справи, витрати у зв`язку із утриманням квартири АДРЕСА_1 несе відповідач по справі ОСОБА_3 .

Будь-яких доказів здійснення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 для малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_7 суду не представлено.

Відповідачі в судовому засіданні підтвердили відсутність будь-яких заперечень що проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою квартири АДРЕСА_1 .

Суд розглядає справи виключно за зверненням особи, у випадку порушення її права або законного інтересу(ст.ст.4,13 ЦПК).

Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років захищають в суді їхні батьки(ч.1.ст.59 ЦПК).

Згідно із ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст.160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За чч.1, 2 ст.161 цього кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Цивільним законодавством не передбачене збереження права користування житлом за позивачем, яка хоч і правомірно вселилася у спірну квартиру, але її право припинилося, оскільки на час розгляду справи вона перестала бути членом сім`ї власника. Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 27.02.2019 року, справа 357/7940/16-ц.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Позивач проживаючи у спірній квартирі в якості члена сім`ї (дружини відповідача ОСОБА_3 ), набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Змістом ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ' ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.ст.71,72 Житлового кодексу України, в судовому порядку здійснюється визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців.

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 спільним побутом не пов`язані, внаслідок припинення шлюбу у встановленому порядку. У відповідачів відсутнє волевиявлення на надання саме позивачу права користування квартирою, яку вона добровільно покинула. Між сторонами склалась конфліктна ситуація, що супроводжується сварками.

ОСОБА_3 підтвердив суду свою готовність винаймати житло для колишньої дружини та дітей. Заперечив можливість використання квартири за адресою АДРЕСА_2 новоствореною позивачем родиною та зареєстрованими особами в даній квартирі.Проти проживання своїх дітей від шлюбу з ОСОБА_7 ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 не заперечували.Ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що позивач після розлучення буде проживати в спірному житлі немає.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у власності будинок(квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України житлові будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Реалізуючи своє право на захист права власності на квартиру АДРЕСА_1 , відповідач звернувся з позовом до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою(справа №686/30710/19). Справа перебуває в провадженні судді Мазурок О.В.

Суд не бере до уваги свідчення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки перебування в родинних та близьких відносинах з відповідачем, викликає сумнів в об`єктивності їх свідчень. Пояснення свідка ОСОБА_10 мають джерелом інформацію повідомлену безпосередньо позивачем та носять необ`єктивний характер в силу того, що свідок не була очевидцем описаних обставин.

За змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Зважаючи, що в спірній квартирі зареєстровано шестеро осіб, враховуючи площу квартири, яка складається з однієї житлової кімнати 16,9 кв.м., кухні площею 7,1 кв.м., ванни площею 2,6 кв.м., коридору 3,7 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м., спільне використання її всіма зареєстрованими особами порушить встановлені норми жилої площі та права на належне житло.

Враховуючи те, що позивач не є членом сім`ї відповідачів, не доведення здійснення перешкод у користуванні квартирою, добровільність залишення позивачем квартири, відсутність будь-яких витрат зі сторони позивача щодо утримання квартири, відсутність підтверджуючих фактів на примусове позбавлення позивача користування квартирою, беручи до уваги розмір квартири та кількість зареєстрованих осіб,не доведення обмеження малолітніх дітей позивача у праві користування квартирою, відсутність їх порушеного права, суд приходить до висновку у безпідставності заявленого позову та вважає за можливе його відхилити.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12, 81, 141, 258, 259, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Служби у справах дітей Виконкому Хмельницької міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги .

Позивач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Малолітні діти: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживають АДРЕСА_3 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що проживають АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2020 року.

Суддя Хмельницького міськрайонного суду З.А.Чевилюк