Провадження № 2/331/1091/2020
12 серпня 2020 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :
головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,
за участю : секретаря Постарнак М.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
30.04.2020 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за результатом розгляду якої позивач просить: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім неї в квартирі зареєстрований також і відповідач, що приходиться позивачеві сином, однак у цій квартирі він не проживає вже більше шести років, оскільки разом із сім`єю виїхав на постійне місце проживання до Автономної республіки Крим та лише час від часу на декілька днів приїжджає у гості. Останній раз відповідач приїжджав у серпні 2018 року. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере його, особисті речі в квартирі відсутні. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг.
Як на правові підстави заявленої вимоги позивач посилається на ст.. 41 Конституції України, ст. ст. 316,317,319,321,405 Цивільного кодексу України, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Ухвалою суду від 21 травня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, справу призначено у підготовче судове засідання (а.с. 13-14).
Ухвалою суду від 09 липня 2020 року зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надіслати інформацію про те, чи перетинав ОСОБА_3 державний кордон України на в`їзд/виїзд, в період часу з 01 січня 2013 року по теперішній час. Підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 35-36).
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою їх місцем проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин.
Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, взявши до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах.
Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача та представника позивача, надані у судовому засіданні, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-1170, видане Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 08.05.2005 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта № 207813562 від 29.04.2020 року (а.с. 4)
За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/6254 від 15.05.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 22.09.2004 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12).
За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 в період часу з 01 січня 2013 року по теперішній час перетинав державний кордон України 7 разів через пункт пропуску КПВВ Чонгар (Салькове). Останній раз він виїхав з України 09.06.2019 року (а.с. 48).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 2375 від 25.10.2019 року ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 одна, син не мешкає в зазначеній квартирі близько 6 років.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст..ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн. (а.с. 1), оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.
Керуючись статтями 12, 13, 259, 263-265, 280 -282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 ( зареєстроване місце проживання: : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( зареєстроване місце проживання: : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 21 серпня 2020 року.
Суддя: Н.Г.Скользнєва