"19" серпня 2020 р. Справа № 363/3158/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2020 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що справа не підсудна Вишгородському районному суду Київської області, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

Як вбачається з позовної заяви, змістом позовних вимог є зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перерахувати з поточного рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 , який відкрито 23 вересня 2014 року, згідно договору 006-28570-230914 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», грошові кошти в сумі 3 700 доларів США, що еквівалентно 99 375, 02 грн. на дату введення тимчасової адміністрації, але не більше суми, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , на поточний рахунок № НОМЕР_2 який відкрито згідно договору № 007-28004-170215 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронний платіжних засобів від 17.02.2015 року у ПАТ «Дельта Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, сімейних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦПК України.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

За загальним правилом, у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом із тим, положення ЦПК України встановлюють правила альтернативної підсудності, тобто підсудності справи за вибором позивача.

Так, відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

При цьому, у розумінні пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктом 3 частини 1статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавцем є суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, виходячи із вищезазначених норм закону, і з урахуванням предмета спору, суд доходить висновку, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини, що виникають внаслідок укладення договору банківського вкладу між вкладником (споживач фінансових послуг за договором) та банком (виконавець послуг).

Відповідно до Закону України "Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб установа в Україні, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є економічно самостійною установою.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивач звернувся до відповідача з позовом про зобов`язання вчинити дії, а саме перерахувати кошти з поточного рахунку третьої особи по справі ОСОБА_2 , які у відповідності до договору дарування були подаровані позивачу.

Аналіз вищевказаних норм законодавства у сукупності із матеріалами даної цивільної справи, дає суду підстави дійти висновку про те, що відповідач не є банком - виконавцем послуг, а тому Закон України «Про захист прав споживачів» не можна застосовувати при вирішенні питання підсудності.

За таких обставин, до спірних правовідносин мають застосовуватися правила, закріплені у ч.2 ст.27 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви, адреса відповідача зазначена м.Київ б-р Дружби Народів, 38, що територіально не відноситься до Вишгородського районного суду Київської області.

Пунктом 1 ч.1 ст.31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва., якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст.ст.30, 31 ЦПК України, оскільки Вишгородський районний суд Київської області не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права позивача на справедливий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії - направити до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду по суті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти діб з дня одержання. Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не скасовано.

Суддя М.Б. Баличева