Справа № 426/1891/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 серпня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М., адреса: АДРЕСА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області, місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Горбатого, буд. 30/3, Кадіївська міська рада, місцезнаходження: Луганська обл., м. Кадіївка, вул. Кірова, буд. 32, Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, 81, Бахмутська міська рада Донецької області, місцезнаходження: вул. Миру, 44, Бахмут, Донецька область, -

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Пономаренко Н.М.,-

Встановив:

Представник заявника - адвокат Пономаренко Н.М. звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного сумісного проживання, яку в процесі розгляду справи уточнила. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кадіївці Луганської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 18 грудня 2019 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 та заявником отримано свідоцтво про смерть від 26 грудня 2019 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася у м. Кадіївці, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 21 лютого 1970 року заявником було укладено шлюб з ОСОБА_6 . Шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу заявник залишила собі прізвище « ОСОБА_1 ». У 2013 році рідний брат заявника ОСОБА_2 занедужав та переїхав жити до ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 та проживав з нею до його смерті. Протягом всього часу сумісного проживання ОСОБА_1 піклувалася про ОСОБА_2 , вони мали спільний бюджет. З початку проведення антитерористичної операції ОСОБА_2 не був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній Українській владі території через незадовільний стан здоров`я та проблеми з пересуванням, тому пенсію не отримував. У віці 67 років ОСОБА_2 помер внаслідок дифузного дрібного вогнищевого кардіосклерозу. Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 займалася його похованням. Заявник звернулася до Приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Слєсарєва В.В. із заявою щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 та листом приватного нотаріуса від 29.01.2020 року № 36/01-16 «Роз`яснення щодо порядку спадкування» їй було рекомендовано звернутися до суду. Пенсійну справу ОСОБА_2 було передано на підконтрольну українській владі територію вже після його смерті за заявою ОСОБА_1 , коли вона звернулася до Сватівського відділу Білокуракинського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області. Оскільки пенсію ОСОБА_2 не отримував, то у нього на момент смерті залишилася недоотримана пенсія, яка відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» входить до складу спадщини. Таким чином, встановлення факту сумісного проживання заявника зі спадкодавцем надасть їй право на отримання спадщини. Інших спадкоємців у померлого немає.

Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю не менш як п`ять років з 2013 року до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 , допитана, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок, пояснила, що з 2013 року ОСОБА_2 , який був її рідним братом, проживав разом з нею після того як у нього погіршився стан здоров`я. Він перебував на її повному утриманні, оскільки з 2014 року пенсію не отримував. Вона за власні гроші купувала продукти харчування, ліки та займалася доглядом за братом, вони проживали у її квартирі, у різних кімнатах. Інших родичів у нього не було, оскільки з дружиною він розлучився, а його єдина донька померла. Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої ним за життя пенсії.

Представник заявника - адвокат Пономаренко Н.М. підтримала заявлені вимоги та просить суд задовольнити заяву з підстав, зазначених у ній.

Приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Слєсарєв В.В. в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.55).

Кадіївська міська рада уповноваженого представника до суду не направили, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України та ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки відомостей від них не надходило.

Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області уповноваженого представника до суду не направили, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 110-111).

Бахмутська міська рада Донецької області уповноваженого представника до суду не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_2 проживав разом із своєю сестрою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 з 2013 року. ОСОБА_1 забрала до себе ОСОБА_2 після погіршення стану здоров`я останнього, вони вели спільне господарство, ОСОБА_1 піклувалася про брата, доглядала за станом його здоров`я до самої смерті ОСОБА_2 , інших родичів у нього не було. ОСОБА_2 пенсію не отримував та перебував на утриманні сестри.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 з 2013 року, на той час у неї вдома вже проживав ОСОБА_2 , у якого були проблеми з ногами та ОСОБА_1 здійснювала за ним догляд.

Заслухавши заявника, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягаю задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у м. Кадіївці Луганської області, на підтвердження чого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Як вбачається з копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 18.12.2019 року про встановлення факту смерті ОСОБА_2 (а.с. 12-13), із заявою про встановлення вищевказаного факту звернулася ОСОБА_1 , яка є рідною сестрою померлого та яка, згідно наданих документів про поховання ОСОБА_2 (а.с. 18-20) займалася похованням останнього.

Згідно Акту про фактичне місце проживання № 8 від 10 лютого 2020 року, виданого КП «Відродження» м. Кадіївка, ОСОБА_2 проживав за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 7).

Як вбачається з копії паспорту заявника ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 5 з.б.) та взята на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою від 17.11.2017 року № , виданою Управлінням соціального захисту населення Сватівської райдержадміністрації (а.с 14).

З метою оформлення своїх спадкових прав заявник ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Слєсарєва В.В. із заявою про прийняття спадщину після смерті ОСОБА_2 у вигляді недоотриманої ним за життя пенсії (а.с. 21).

29 січня 2020 року Приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Слєсарєвим В.В. на ім`я ОСОБА_1 було надано відповідь щодо відмови у заведенні спадкової справи № 36/01-16, з якої вбачається що для заведення спадкової справи та оформлення спадкових прав згідно п.1 ст. 1265 Цивільного кодексу України заявнику необхідно підтвердити родинні стосунки зі спадкодавцем (а.с. 22).

Згідно листа Приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області від 19 березня 2020 року № 126/01-16, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, заповіти/спадкові договори, вчинені ОСОБА_2 відсутні (а.с. 70,71,72).

У своїй заяві метою встановлення факту спільного проживання заявник зазначає, із посиланням на ст. 1264 ЦК України, про черговість спадкування за законом особами, які проживають із спадкодавцями однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз`яснив Пленум ВСУ у п. 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Пунктом 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, якщо від цього факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Суд, оцінюючи інформацію, яка міститься в Акті про фактичне місце проживання ОСОБА_2 № 8 від 10.02.2020 року, виданого в м. Кадіївці, Луганської області приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до національного законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Під час розгляду вказаної справи, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v.the Republic of Moldova and Russia", "Ilacu and Others v. Moldova and Russia"), де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи практику ЄСПЛ та оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для заявника юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав.

Таким чином, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1258, 1259, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пономаренко Н.М. про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області, Кадіївська міська рада, Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, Бахмутська міська рада Донецької області - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини у період з 2013 року до дня смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 19 серпня 2020 року, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення було складено 21 серпня 2020 року.

Суддя А.С. Река