Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2106/18
Провадження № 2/382/24/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

адвокатів Даниленко Т.І., Черних В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення суми авансу,

Встановив:

Позивачка обгрунтувала позовні вимоги тим, що вона в усній формі уклала з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , а також забезпечила вищевказаний усний договір сумами авансу за придбання в подальшому даного жилого будинку, про що були складені розписки про отримання авансових платежів відповідачами. Згідно з умовами зазначеного договору, відповідачі отримали аванс за вищевказаний будинок в розмірі 724 долари США, а вона зобов`язалась сплатити залишок суми у вересні 2018 року. Також усно було обумовлено, що у вересні позивачка повністю розрахується за будинок та буде укладений основний договір купівлі-продажу даного житла. Таким чином, відповідачі були зобов`язані продати будинок та прийняли авансовий платіж. На момент укладення усного попереднього договору купівлі-продажу будинку та внесення першої суми авансу за будинок 12.04.2018 року, відповідачі зобов`язались виготовити технічну документацію на будинок та укласти у нотаріуса договір купівлі-продажу будинку. Однак, на початку вересня 2018 року відповідачі повідомили, що будинок не приватизований та спочатку необхідно зареєструвати право власності, проте у них не вистачає коштів, в зв"язку з чим останні попросили її дати ще одну суму авансу в рахунок вартості цього будинку. Позивачка надала їм визначену ними суму чергового авансу у розмірі 565 доларів США, про що також було складено розписку від 02.09.2018 року за підписом відповідача - ОСОБА_4 . Посилаючись на те, що відповідачі ввели її в оману щодо відсутності реєстрації права власності на будинок, відмовляються оформлювати договір купівлі-продажу та повертати сплачені нею кошти в якості авансу та володіють грошовими коштами, що належать їй без достатніх правових підстав просила: стягнути з ОСОБА_3 на її користь 724 долари США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 15.11.2018 року - 20 148 грн. 92 коп.; стягнути з ОСОБА_4 на її користь 565 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.11.2018 року становить - 16 900 гривень, із відповідачів стягнути кошти на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі - 12 000 гривень, по 6 000 гривень з кожного, а також витрати зі сплати судового збору.

12 грудня 2018 року ухвалою судді відкрито провадження за даним позовом та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в загальному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.02.2019 позов ОСОБА_1 забезпечено та накладено арешт на майно відповідачів, а саме автомобіль Opel Vectra, 02 січня 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 22.07.2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції із Дарницьким районним судом м.Києва.

В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належно, направили до суду відзив в якому зазначили, що дійсно, у березні 2018 року позивачка дізналася про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають намір продати належний їм будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Але оскільки у березня 2018 року позивачка не мала загальної суми коштів для повного розрахунку з продавцями, вона запропонувала надати співвласникам будинку кошти в якості застави в розмірі еквівалентному 724 доларів США, за не продаж будинку до вересня 2018 року іншим особам. Так, з огляду на вказану умову, ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 в якості застави (так і вказано в розписці але російською мовою «залога») кошти в розмірі 724 доларів США. Застава може виникати на підставі закону, договору та судового рішення. До «законної» застави застосовуються положення ЦК щодо застави, яка виникає на підставі договору, коли інше не встановлене законом. Згідно зі ст. 3 Закону «Про заставу» від 2 жовтня 1992 р. заставою може забезпечуватися будь-яке зобов`язання. Зобов`язання, яке забезпечується заставою, називається основним зобов`язанням. На вказану умову не вчиняти продаж будинку до вересня 2018 року іншим особам) ОСОБА_3 погодився. Крім того, отримані від ОСОБА_1 кошти були необхідні співвласниками будинку для виготовлення документів, необхідних для укладення угоди купівлі-продажу нотаріально, а саме: виготовлення технічної документації та визначення кадастрового номеру на земельну ділянку, що розташована під житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами, тобто на земельну ділянку на якій розташований об`єкт продажу, а також виготовлення звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Після виготовлення всіх документів, необхідних для оформлення договору купівлі - продажу нотаріально, у листопаді 2018 року відповідачка по справі до нотаріальної контори з пакетом даних документів йти відмовилась та повідомила ОСОБА_3 про те, що купувати житловий будинок вона немає наміру та вимагала повернення коштів. Однак, ОСОБА_3 вважає, що кошти в сумі 724 доларів США не підлягають поверненню, оскільки отриманні ним в якості застави - зобов`язання ОСОБА_3 не відчужувати спірний будинок іншим особам, а не як аванс, як стверджує позивачка. Крім того, ОСОБА_3 виконав свої зобов`язання перед позивачкою - будинок до вересня 2018 року відчужений нікому не був, проте позивачка в свою чергу відмовилася купувати даний будинок. Отриманні від ОСОБА_1 кошти були витрачені ОСОБА_3 на підготовку документів, які вимагав нотаріус для посвідчення договору купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами а тому у задоволенні вимог позивачки просили відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належно.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки судом встановлено наступне.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5-7) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано право власності по ј частині вказаного житлового будинку АДРЕСА_1 .

Із розписки (а.с.8-9) вбачається, що ОСОБА_3 12.04.2018 одержав 724 Долари залога за продажу хати АДРЕСА_1 (мовою оригіналу), розписка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та 02.09.2018 р. 565 Доларів отримала ОСОБА_6 - 16900 грн.

Із оголошення на інтернет-ресурсі OLX вбачається, що в с. Черняхівка Яготинського району Київської області продається будинок за 11 000 Доларів США (а.с.22-24).

Судом встановлено, що в квітні 2018 року позивачка уклала з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , в усній формі, а також забезпечила вищевказаний усний договір сумами авансу за придбання в подальшому даного жилого будинку, який викладено у письмовій формі у виді розписок про отримання авансових платежів від неї відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Згідно з умовами зазначеного договору, відповідачі отримали аванс за вищевказаний будинок в розмірі 724 долари СШАта 565 доларів США, а вона зобов`язалась сплатити залишок суми у вересні 2018 року. Однак незважаючи на існуючу домовленість між сторонами, відповідачі відмовились від купівлі-продажу будинку та отриману суму авансу не повернули, що також підтверджується дослідженим в судовому засіданні аудіозаписом розмови, яка відбулась між сторонами.

З тексту розписки однозначно вбачається, що відповідачі підтвердили у письмовому вигляді той факт, що взяли від позивачки гроші в сумі 724 та 565 доларів США. Зазначено призначення платежу: «залог» за житловий будинок по АДРЕСА_1 , що слід тлумачити як аванс до продажу вказаного житлового будинку, оскільки внесення завдатку, як способу виконання зобов"язання може мати місце лише у випадку наявності зобов"язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами, а оскільки такого договору між сторонами укладено не було, то передані позивачкою відповідачу кошти є авансом.

Так, відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Оскільки аванс не виконує забезпечувальну функцію- тобто, якщо договір не укладений з ініціативи будь-якої із сторін, то аванс, безумовно повертається його власнику.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що дійсно між позивачкою і відповідачами було досягнуто попередньої домовленості про купівлю-продаж конкретного житлового будинку по АДРЕСА_1 , і за даною домовленістю, на її закріплення, позивач як покупець передав продавцям аванс у вказаній у розписці сумі і одиниці обчислення.

Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом обов`язкового до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановленому ЦК.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземнім валюті.

Відповідно до ст. 532 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншім нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжна документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України Зі зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Сторонами було визначено одиницю вартісного виміру і обчислення авансу: аванс був переданий у доларах.

Якщо сторони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, то також разом із сумою, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим, для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно витягу з сайту Мінфіну, станом на 15.11.2018 року, курс долара НБУ становить - 27,83 гривень за 1 долар США.

Сума, передана покупцем майна продавцю у рахунок вартості відчужуваного майна є авансом.

Згідно із ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Якщо договір, на виконання грошових зобов`язань по якому внесено певну суму (аванс), не укладено, то аванс підлягає поверненню. У разі відмови від укладення договору, в подальшому дана сума авансу є сумою, яка утримується особою без достатніх правових підстав.

Таким чином є всі підстави для витребування від відповідачів на користь позивачки авансу, який вона передала відчужувачам майна перед укладенням договору по відчуженню цього майна.

Аванс у такому випадку повинен бути повернутий у тому ж виді і в повному розмірі.

Оскільки аванс був переданий у доларах США, то в повному розмірі він і має бути повернутий.

Таким чином, борг відповідачів згідно розписки від 12.04.2018 року складає - 724 долари США, або станом на 13.11.2018 року - 20 148 грн. 92 коп. (724*27,83= 20 148 грн. 92 коп.). Борг Відповідачів згідно розписки від 02.09.2018 року складає 16 900 гривень, сума в гривні обумовлена самою розпискою. А загалом, сума, що підлягає стягненню з відповідачів складає - 37 048 гривень 92 коп.

Як вбачається із доданого до справи договору про надання правничої допомоги та ордера адвоката, представництво інтересів позивачки здійснюється адвокатом Даниленко Т.І.

Із договору про надання правничої допомоги вбачається, що сума гонорару за надання послуг попередньо визначена в розмірі 12 000 грн.(а.с.10). Із доданих до матеріалів справи квитанцій вбачається, що позивачкою адвокату сплачено 6 000 грн.(а.с.11), 2 000 грн. (а.с.12), та 4 000 грн. (а.с.157), а всього 12 000 грн.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу;

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Представником позивача детального опису виконаних робіт суду не надано. Разом з тим, з огляду на ступінь складності справи, обгрунтованості суми гонорару, витрачений адвокатом час, те, що представник позивачки брала участь у двох судових засіданнях у режимі відео конференції із Дарницьким районним судом м.Києва, також нею підготована позовна заява, зібрано докази, підготована заява про забезпечення позову та апеляційна скарга на ухвалу про відмову в забезпеченні позову, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивачкою при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 15.11.2018 та згідно квитанції № 0.0..1 від 15.11.2018 р. у розмірі 352,40 гривень за забезпечення позову.

З копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є інвалідом другої групи загального захворювання (а.с. 92).

Враховуючи те, що відповідач є інвалідом другої групи, звільнений від сплати судового збору, то 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 352,40 гривень згідно квитанції № 0.0..1 від 15.11.2018 р., а також 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову згідно квитанції № 0.0..1 від 15.11.2018 р. у розмірі 176,20 гривень, слід компенсувати позивачці за рахунок держави.

Із відповідачки ОСОБА_4 , необхідно стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 77, 81, 133, 141, 175, 268 ЦПК України, ст.ст. 192,524,526, 532, 570 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення суми авансу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 кошти надані як аванс в розмірі 20 148 (двадцять тисяч сто сорок вісім) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканки АДРЕСА_1 кошти надані як аванс в розмірі 16 900 (шістнадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі- 6 000 (шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції № 0.0..1 від 15.11.2018 р. у розмірі 352,40 гривень, а також 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову згідно квитанції № 0.0..1 від 15.11.2018 р. у розмірі 176,20 гривень.

Повний текст рішення виготовлено 21 серпня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.