Справа № 522/2474/20
Провадження № 2-з/522/439/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

21 серпня 2020 року Суддя Приморського району м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Другої Одеської державної нотаріальної контори про визнання правочину недійсним та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Другої Одеської державної нотаріальної контори про визнання правочину недійсним та відшкодування моральної шкоди

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 29 квітня 2020 року.

До суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам здійснювати виселення ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії, що направлені на обмеження ОСОБА_1 у праві користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; заборони будь-яким реєстраційним органам та установам здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження та вчинення інших реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Обґрунтування заяви позивачем зазнано, що 25 лютого 2020 року ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, а саме шляхом укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна , посвідченого Товарною біржою « Одеська універсальна біржа товарів та послуг » за № 1386 та зареєстрованого в КП « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі № 340 пр. на стор. № 148 за р. № 324 зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером № 31705985, набула права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому позивач з метою отримання допомоги та забезпечення себе доглядом довічно 10 жовтня 2013 року уклала зі своїм внуком - ОСОБА_2 договір довічного утримання. 07 лютого 2017 року позивач отримала лист Другої одеської державної нотаріальної контори «Щодо надання копії договору купівлі-продажу». З наведеного листа позивачу стало відомо, що між нею та відповідачем укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10 жовтня 2013 року, посвідчений державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи Катериною Георгіївною, відповідно до якого Позивачем продано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . відповідачу. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 на момент вчинення нотаріальних дій вона не мала повного уявлення про предмет договору та про інші його умови. Під впливом обману, як про це зазначає представник позивача, нею не правильно було сприйнято фактичні обставини укладення договору.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, входячи з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Предметом позовної заяви є визнання недійним договору купівлі продажу нерухомого майна від 10 жовтня 2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та скасування права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тому, суд вважає пов`язаним предмет позову з заходами забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Докази суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Стосовно вимог про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам здійснювати виселення ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії, що направлені на обмеження ОСОБА_1 у праві користуванні квартирою АДРЕСА_1 ; заборони будь-яким реєстраційним органам та установам здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження та вчинення інших реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , суд вважає їх необґрунтованими оскільки представником позивача не надано доказів того, що ОСОБА_2 обмежує право користування квартирою ОСОБА_1 та має намір здійснити реєстраційні дії щодо відчуження на корить третіх осіб вказаної квартири.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за можливим забезпечити позов в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

При цьому, відповідно до вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Із наданих до суду документів, вбачається, що заявник зареєстрована на території України, в матеріалах справа відсутні документи на підтвердження того, що майновий стан заявника або її дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим, судом питання щодо зустрічного забезпечення одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Другої Одеської державної нотаріальної контори про визнання правочину недійсним та відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6) для негайного виконання та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Свячена Ю.Б.