22.07.2020 Єдиний унікальний номер 205/2432/20
Єдиний унікальний номер 205/2432/20
Провадження № 2/205/1512/20
22 липня 2020 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова Ольга Валеріївна та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу, іпотечного договору та спадкового договору недійсними, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії, -
Дніпровська міська рада 7 квітня 2020 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова О.В. та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу, іпотечного договору та спадкового договору недійсними, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2020 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 14 травня 2020 року позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову було повернуто заявникові.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки судові не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки судові не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки судові не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки судові не повідомив, відзив на позов не надав.
Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, повідомлялася належним чином, про причини неявки судові не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не надала.
Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Щетілова О.В. про час та дату судового розгляду повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, письмових пояснень до суду не надала.
Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради свого представника у судове засідання не направив, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки представника суду не повідомив, письмових пояснень не надав.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2017 року за ОСОБА_1 визнано право власності на нерухоме майно: приміщення магазинів та торгові павільйони, загальною площею 219,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; торгові павільйони, загальною площею 17,8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові приміщення прим. V, загальною площею 4 кв.м., та прим. VI, загальною площею 19,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; приміщення магазині та торгові павільйони, загальною площею 22,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 15-17), право власності на які у встановленому законом порядку 28 листопада 2017 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис № 23603954 (а.с. 28-29).
Земельна ділянка площею 0,1745 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві комунальної власності належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 березня 2018 року, запис № 25231208 (а.с. 25).
05 грудня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрований в реєстрі за № 2697, право власності у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23738435 (а.с. 27).
05 грудня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрований в реєстрі за № 2694, право власності у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23737646 (а.с. 28).
05 грудня 2017 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрований в реєстрі за № 2706 (а.с. 29), предметом іпотеки в якому є торгові павільйони літ. А-1 та І - замощення, загальною площею 17,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також накладено заборону відчуження, запис № 23752815 (а.с. 29, 30).
На підставі заяви ОСОБА_3 про припинення іпотеки від 17 травня 2018 року, іпотека припинена (а.с. 30).
18 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу Ѕ продажу Ѕ частини торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрований в реєстрі за № 1056, запис № 26219270 (а.с. 26).
18 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу Ѕ продажу Ѕ частини торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрований в реєстрі за № 1053, запис № 26218982 (а.с. 27).
07 червня 2018 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою О.В. і зареєстрований в реєстрі за № 5728, запис про обтяження № 26517831 (а.с. 30).
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2017 року скасовано; у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання права власності відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 18-23).
Згідно із ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
До початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки, особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.
Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі № 6-225цс14.
Згідно з нормами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції ЄСПЛ визначено, що суд загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно (рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року).
Отже, відповідно до вимог чинного законодавства України у ОСОБА_1 не виникло право власності на торгові павільйони, загальною площею 17,8 кв.м., літ. А-1, І - замощення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а отже й право на його відчуження у ОСОБА_1 також не виникло.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, є підставою для визнання його недійсності.
Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18), №522/2201/15-ц (провадження №14-179цс18) та №522/2110/15-ц (провадження №14-247цс18) ВП ВС погодилася з висновком ВСУ, висловленим у постанові від 24 червня 2015 року у справі №6-251цс15 про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
З огляду на викладене, виходячи з положень ст. 215 ЦК України, факту незаконного вибуття земельної ділянки з комунальної власності, на якій самочинно побудовано нерухоме майно, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договорів: купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, укладеного 05 грудня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 2694; купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, укладеного 05 грудня 2017 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 2697; купівлі-продажу Ѕ частини торговельних павільйонів, укладеного 18 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1053; купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, укладеного 18 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 1056.
Таким чином позовні вимоги в частині скасування записів про право власності та визнання договорів купівлі-продажу недійсним підлягають задоволенню, оскільки підстави набуття права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна відсутні, тому і відсутні підстави для державної реєстрації права власності за нею, за таких умов, у неї не було права на розпорядження зазначеним майном у спосіб його відчуження ОСОБА_2 .
Щодо позовних вимог Дніпровської міської ради в частині зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку у придатний стан суд вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають за наступних підстав.
ОСОБА_1 не є власником торгового павільйону, як у розумінні титульного власника так і в якості фактичного володільця, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , тому вона не може привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованого торгового павільйону.
Окрім того, відповідно до норм ЗК України, ЦК України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про основи містобудування», ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від № 461 13 квітня 2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», наказу Міністерства юстиції України №7/5 від 07 лютого 2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», постанови Кабінету Міністрів України № 559 «Про містобудівний кадастр» від 25 травня 2011 року саме на Дніпровську міську раду покладено повноваження щодо виявлення самочинного будівництва та вжиття заходів з усунення порушень закону за таким самочинним будівництвом (притягнення до відповідальності забудовника за порушення у сфері містобудування та у сфері земельних відносин, приведення земельної ділянки до стану, в якому вона знаходилася до моменту забудови шляхом знесення цього будівництва, тощо). А тому саме після вчинення всіх цих дій та інших дій, передбачених законом, у разі відмови особи (забудовника) знести самочинно побудовані споруди міська рада має право звернутися до суду за захистом свої прав. Доказів вичерпання Дніпровською міською радою передбачених чинним законодавством можливостей для усунення порушень закону за таким самочинним будівництвом, суду надано не було.
Крім того, суд звертає увагу на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, при цьому, за змістом ст. 177 ЦК України об`єкти самочинного будівництва належать до об`єктів цивільних прав (аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі №21-1959а16). Тому у задоволенні цієї частини позовних вимог позивачеві слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 16 816 гривень 00 коп. (а.с. 1, 61), враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає стягенню судовий збір у розмірі по 2 942 гривні 80 коп. з кожного (7 позовних вимог немайнового характеру х 2 102 гривні = 14 714 гривень).
Судовий збір у розмірі 2 102 гривень віднести за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 120 ЗУ України, ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203, ч.ч. 1,2 ст. 215, ст.ст. 216, 319, 321, 331, ч. 2 ст. 376 ЦК України, ч. 7 ст. 85, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., літ. А-1 - торгові павільйони, І - замощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 грудня 2017 року між ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) і ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ) і зареєстрованого в реєстрі за № 2694.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., літ. А-1 - торгові павільйони, І - замощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 грудня 2017 року між ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ). і ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ) і зареєстрованого в реєстрі за № 2697.
Визнати недійсним іпотечний договір щодо торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., літ. А-1 - торгові павільйони, І - замощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 грудня 2017 року між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) і ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ) і зареєстрований в реєстрі за № 2706.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини торговельних павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., літ. А-1 - торгові павільйони, І - замощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18 травня 2018 року між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_8 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ) та зареєстрований в реєстрі за № 1053.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини торгових павільйонів, загальною площею 17,8 кв.м., літ. А-1 - торгові павільйони, І - замощення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18 травня 2018 року між ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_8 ), приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною (місцезнаходження: АДРЕСА_7 ) і зареєстрований в реєстрі за № 1056.
Відповідачами може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем та третіми особами може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: