Провадження №6/760/537/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

за участю державного виконавця Амборського А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського Андрія Вікторовича про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборський А.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань визначених рішенням суду.

В обґрунтування подання, заявник зазначає, що у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 48785617 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5333/11 від 11.08.2011 виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП БАНК" 511713,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2011 становить 4066948,09 грн., пені 209270,06 грн., судового збору 1700,00 грн., витрат 120,00 грн., а всього: 4278 038,15 грн.

По даному виконавчому провадженню, 21.09.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, за якою боржнику встановлено 7-ми денний термін з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду, яка направлена боржнику за адресою, яка вказана у виконавчому документі, про що свідчить реєстр відправленої кореспонденції від 23.09.2015 року.

Виконавче провадження перебуває у Відділі тривалий час, державним виконавцем здійснюються дії направленні на примусове виконання рішення суду, однак рішення на даний час залишається не виконаним, що є порушенням прав стягувача.

Крім того, боржник обізнаний про наявність у нього боргових зобов`язань перед АТ «ОТП БАНК» та відкрите виконавче провадження, про що свідчать подані клопотання в ході здійснення державним виконавцем виконавчий дій.

При цьому, з 2015 року, з моменту відкриття виконавчого провадження боржником жодних проплат не здійснено.

Згідно відповіді наданої в Автоматизованій системі виконавчих проваджень Держприкордонслужбою, боржник: ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон за період перебування на примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5333/11 від 11.08.2011 виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП БАНК" 511713,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2011 становить 4066948,09 грн., пені 209270,06 грн., суд. збір 1700,00 грн., витрат 120,00 грн., а всього: 4278 038,15 грн.

Боржником - ОСОБА_1 за 2017, 2018 роки подано електронні декларації у яких встановлено, що у 2017 році боржник отримав заробітну плату у Державній організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» у розмірі 695746,00 грн. У 2018 році боржник отримав заробітну плату у Державній організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» у розмірі 876974,00 грн.

Оскільки боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, заявник просив подання задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України сторони та інші заінтересовані особи в судове засідання не викликались.

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборський А.В. в судовому засіданні подання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, вислухавши думку старшого державного виконавця, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 48785617 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5333/11 від 11.08.2011 виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» 511713,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2011 становить 4066948,09 грн., пені 209270,06 грн., судового збору 1700,00 грн., витрат 120,00 грн., а всього: 4278038,15 грн.

По данному виконавчому провадженню, 21.09.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, за якою боржнику встановлено 7-ми денний термін з моменту винесення постанови для самостійного виконання рішення суду, яка направлена боржнику за адресою, яка вказана у виконавчому документі, про що свідчить реєстр відправленої кореспонденції від 23.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого проваджений за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постановою від 21.09.2015 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

З метою виявлення майна боржника державним виконавцем 21.09.2015 року направлено запити до відповідних установ.

Станом на 13.05.2020 року боржнику на праві власності нерухоме майно не належить.

Державним виконавцем 06.05.2019 року керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено у всі банківські установи. Згідно відповідей банківських установ на рахунку боржника відсутні кошти.

Іншого майна на яке можна було б звернути стягнення за боржником не зареєстровано.

Відповідно до Розділу 2 Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України 30.01.2018 року № 256/5/65: запит на отримання інформації про перетинання боржником державного кордону України формує державний, приватний виконавець в автоматизованій системі виконавчого провадження та надсилає за допомогою Системи до бази даних уповноваженого органу Держприкордонслужби. Уповноважений орган Держприкордонслужби на запити державних, приватних виконавців забезпечує передачу до Системи відповідей про перетинання боржником державного кордону України.

Згідно відповіді наданої в Автоматизованій системі виконавчих проваджень Держприкордонслужбою, боржник: ОСОБА_1 неодноразово перетинав кордон за період перебування на примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5333/11 від 11.08.2011 виданого Шевченківським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» 511713,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2011 становить 4066948,09 грн., пені 209270,06 грн., судового збору 1700,00 грн., витрат 120,00 грн., а всього: 4278038,15 грн.

Боржником - ОСОБА_1 за 2017, 2018 роки подано електронні декларації у яких встановлено, що боржник працював директором з колективного управління у Державній організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав». У 2017 році боржник отримав заробітну плату у Державній організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» у розмірі 695746,00 грн. У 2018 році боржник отримав заробітну плату у Державній організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» у розмірі 876974,00 грн.

Зазначене підтверджується копіями декларацій ОСОБА_1 , які містяться на офіційному сайті НАЗК.

При цьому, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 внесене до ЄРДР 04.03.2020 року за фактом декларування недостовірної інформації суб`єктом декларування ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України.

Судом достовірно встановлений факт того, що боржник знав про відкрите виконавче провадження, оскільки представником боржника подавалися різні скарги та клопотання до Відділу, постанову про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було направлено на адресу боржника, а також отримував дохід, проте жодних коштів та жодних дій щодо виконання рішення суду ОСОБА_1 не сплачено та не здійснено, при цьому маючи можливість погашати заборгованість.

Вказане підтверджується копією матеріалів ВП №48785617.

Отже, з моменту відкриття виконавчого провадження - 21.09.2015 року по 13.05.2020 року боржником не сплачено жодних коштів на виконання рішення суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Судом встановлено, що в ході виконання рішення суду, державним виконавцем вчинено всі дії щодо виявлення належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості та встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Боржником борг не сплачений у тому числі шляхом перерахування суми боргу безпосередньо на рахунки стягувача або на рахунок управління державної виконавчої служби, а отже боржник має невиконані зобов`язання на території України, та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, до відділу державної виконавчої служби не з`являвся, будь-яких заяв, клопотань чи інших документів від нього не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Положення ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, або він ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно частини 1 розділу 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішує суд, за місцем виконання відповідного рішення, за поданням державного або приватного виконавця.

Отже, із наведеного слідує, що наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладеного на нього є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного та відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у взаємозв`язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках:

якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»);

якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. - до виконання зобов`язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»).

Встановлено, що після видачі судом виконавчого документу, боржником не здійснювалось жодних проплат стягувачу на погашення боргу, у чому також простежується ухилення боржника від виконання рішення.

На підставі наведеного суд вважає, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості.

Статтею 441 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином, невжиття заходів пов`язаних з обмеженням у праві виїзду боржника за межі України призводить до неможливості майнового стягнення з боржника за рішенням суду, що завдає збитків стягувачу, адже сума яка підлягає стягненню є значною.

Відповідно до роз`яснення, що містяться в листі Верховного суду України про узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірний відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах: своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

За таких обставин можна зробити висновок, що для виконання вказаного рішення суду та задля відновлення прав стягувача, порушення яких триває, є допустимим тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду і державний виконавець обґрунтовано звернувся з поданням про обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки інші заходи впливу державного виконавця, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виявилися безрезультатними.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», статтями 11 Закону України «Про виконавче провадження», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», розділом 4 Наказу Держкомкордону України № 365 від 10 липня 2000 року «Про затвердження інструкції про порядок тимчасового затримання або вилучення паспортних документів посадовими особами Прикордонних військ України», ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов`язань покладених на нього рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» 511713,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2011 становить 4066948,09 грн., пені 209270,06 грн., судового збору 1700,00 грн., витрат 120,00 грн., а всього: 4278038,15 грн.

Копію ухвали для виконання направити до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя