Справа № 716/2181/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2020 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.

за участю секретаря судових засідань - Вікторівської Д.Я.,

представниці позивачки - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , від імені якої діє представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 , в особі представниці ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання осіб такою, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, крім неї, зареєстровані також відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які протягом тривалого часу в ньому не проживають. Вона, як власниця будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідачів в будинку, саме тому, просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Представниця позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила її задовольнити. Суду пояснила, що через реєстрацію відповідачів в будинку позивачки, остання не може в повній мірі розпоряджатись своєю власністю, а саме оформити субсидію.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлявся належним чином, судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачка це його бабуся. Він зареєстрований в будинку останньої, проте в ньому не проживає із 13 років, не є членом сім`ї позивачки, спільне господарство із нею не веде, комунальні послуги не сплачує. Домовленостей із позивачкою про проживання в її будинку чи про оренду будинку між ними не має.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, справу розглянуто без участі відповідачки ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивачки, відповідача ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_5 суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , що вбачається із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.12.2009 року, копії витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно №24663015 від 03.12.2009 року, копії технічного паспорту (а.с. 8-9, 12).

У вказаному будинку крім позивачки, зареєстровані також відповідачі, що вбачається з довідки сільської ради та акту обстеження матеріально - побутових умов проживання (а.с.14, 15).

Згідно акту на відповідність проживання та акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 06.09.2019 року (а.с. 13,15) відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2009 року та 2012 року відповідно в будинку, належному позивачці, не проживають, однак зареєстровані.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка ОСОБА_4 це колишня невістка позивачки. Шлюб між нею та сином позивачки розірваний, з 2009 року остання в належному позивачці будинку не проживає. Наведене також вбачається із копії рішення суду (а.с. 11). ОСОБА_2 це онук позивачки, який в належдному останній будинку не проживає із 2012 року.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З вищевикладеного вбачається, що відповідачі у належному позивачці будинку більше п`яти років не проживають. Позивачка ОСОБА_3 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів у її домоволодінні.

Враховуючи те, що відповідачі протягом тривалого часу в спірному будинку не проживають, не відносяться до членів сім`ї позивачки, спільного господарства з позивачкою не ведуть, то суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним житловим будинком, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 316, 318, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 3 СК України, керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 128, 130, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Повний текст рішення виготовлено 13.02.2020 року.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ