Справа № 301/2966/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Зарічанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати- ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть , яке видане виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 13.

Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається з житлового будинку і надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець ОСОБА_2 не залишала розпорядження щодо спадкового майна.

Я спадщину за померлою матір`ю прийняв ,так як проживав на день смерті з нею разом у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Зарічанської сільської ради та копією паспорта , інші спадкоємці, які б прийняли спадщину за померлою -відсутні.

Згідно довідки Зарічанської сільської ради Іршавського району № 1246 від 02.12.2019 року , забудовником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 , рік побудови будинку 1957, вищенаведене стверджується записами по господарської книги Зарічанської сільської ради № 3 за 2016-2019 роки.

При зверненні до приватного нотаріуса Іршавської нотаріального округу, у оформленні спадщини йому було відмовлено, в зв`язку з тим.що нотаріус не взмозі видати свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно , оскільки відсутній належний правоустановлюючий документ на будинковолодіння.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Відповідач представник Зарічанської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи , причини неявки суду не повідомили , тому на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянуто в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть , яке видане виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 13.

Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається з житлового будинку і надвірних споруд, розташованих в АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець ОСОБА_2 не залишала розпорядження щодо спадкового майна.

Я спадщину за померлою матір`ю прийняв ,так як проживав на день смерті з нею разом у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Зарічанської сільської ради та копією паспорта , інші спадкоємці, які б прийняли спадщину за померлою -відсутні.

Згідно довідки Зарічанської сільської ради Іршавського району № 1246 від 02.12.2019 року , забудовником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 була ОСОБА_2 , рік побудови будинку 1957, вищенаведене стверджується записами по господарської книги Зарічанської сільської ради № 3 за 2016-2019 роки.

При зверненні до приватного нотаріуса Іршавської нотаріального округу, у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим.що нотаріус не взмозі видати свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно , оскільки відсутній належний правоустановлюючий документ на будинковолодіння.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до правової пропозиції , викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування «, вбачається , що у відповідності до ст.2 Закону України від «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1 липня 2004 року №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмеженьофіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їх обмежень.

Відповідно до ст.3 вищевказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку , який існував на час його спорудження , а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку , передбаченому цим законом , яка є лише офіційним визначенням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою КМУ від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається , що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків , збудованих до 5 серпня 1992 року , при набутті права власності на такі об`єкти .

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», рішення суду є правовстановлюючим документом , на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 200, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328, 1216, 1220, 1268 Цивільного кодексу України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно нерухоме майно після смерті матері- ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді житлового будинку та надвірних споруд , що розташовані по АДРЕСА_1 , в цілому .

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя : І. А. Даруда