Провадження № 2-з/761/657/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бондаренка Ігоря Валерійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

08 липня 2020 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києві від 10 липня 2020 року роз`єднано в окремі самостійні провадження: за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна.

28 липня 2020 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Бондаренко Ігор Валерійович подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок загальною площею 236 кв.м., який розташований у АДРЕСА_1 .; заборонити ОСОБА_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт( ID-карта) № НОМЕР_1 , орган що видав: 8036, дата видачі: 07.02.2020 року, РНКОП: НОМЕР_2 , чинити перешкоди у користуванні будинком який розташований у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та їх дітям - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заява вмотивована тим, у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 761/20184/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна, предметом якого виступили майнові права на: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку - площею 0,0800 га, кадастровий номер 8 000 000 000:72:303:0003 розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будинку загальною площею 236,60 кв.м,, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортного засобу - Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

Власником об`єкту нерухомого майна, на яке ініційовано накладення арешту, а саме будинок загальною площею 236 кв.м., який розташований у АДРЕСА_1 , являються відповідач - ОСОБА_2 .

У своїй заяві представник позивачки зазначає, що відповідач неодноразово повідомляв позивачці, про те, що він продасть їх спільний будинок в якому вони мешкають разом з дітьми та вижене їх на вулицю.

09 липня 2020 року відповідач самовільно змінив замки на вхідних дверях будинку, де вони спільно проживали разом з неповнолітніми дітьми, та чинив позивачці перешкоди в користуванні майном. В зв`язку з даними обставинами позивачка зверталася до правоохоронних органів.

В подальшому, а саме 10 липня 2020 року відповідач відмовився впускати позивачку до будинку, а тому позивачка знову звернулася до правоохоронних органів, на підставі чого працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно відповідача - ОСОБА_2 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На даний час спір між сторонами виник з приводу поділу майна подружжя. А тому з метою уникнення реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачеві майно.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо розподілу спільного майна подружжя, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку - площею 0,0800 га, кадастровий номер 8 000 000 000:72:303:0003 розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; будинку загальною площею 236,60 кв.м,, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортного засобу - Hyundai i30, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З поданого позову та заяви про його забезпечення вбачається, що у разі відчуження належного сторонам майна, з приводу якого виник спір, існує реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів заявника.

При цьому, накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову (накладення арешту на нерухоме майно) та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

В частині накладення заборони ОСОБА_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт( ID-карта) № НОМЕР_1 , орган що видав: 8036, дата видачі: 07.02.2020 року, РНКОП: НОМЕР_2 , чинити перешкоди у користуванні будинком який розташований у АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 та їх дітям - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даній справі суд відмовляє, оскільки посилання позивача на складання органами Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно відповідача - ОСОБА_2 не доводить факту вчинення останнім протиправних дій, а відтак, суду не надано достатніх доказів на підтвердження вчинення перешкод позивачці у користуванні спірним майном.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-159,260,353,354ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Бондаренка Ігоря Валерійовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на будинок загальною площею 236,00 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: