Справа № 522/7921/20
Провадження № 2/522/4682/20
У Х В А Л А

26 cерпня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Пейкова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одеса заяву ОСОБА_1 про відвід судді,

встановив:

У проваджені Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права одного з подружжя на аліменти.

Згідно ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявської Л.М. від 02.06.2020 року, встановлено порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду даної справи.

25 серпня 2020 року до суду надійшла заява відповідачки про відвід судді, в якій просить відвести суддю Приморського районного суду м. Одеси Чернявську Л.М. від розгляду справи № 522/7921/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права одного з подружжя на аліменти.

Мотивує вимоги тим, що 21.08.2020 року під час чергової зустрічі з адвокатом, уточнюючи правову позицію, їй стало відомо про право заявити відвід судді в даній справі, обґрунтувавши наступним. Аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2011 року справа № 2/1522/8356/11, зміненого рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.05.2012 року.

Суддя Чернявська Л.М. приймала рішення по справі № 523/17254/17 від 13.06.2019 року щодо збільшення розміру аліментів на утримання дружини. Цим рішеним відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та прибутку.

Одеським апеляційним судом від 25.10.2019 р. по справі № 523/17254/17 було задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2019 у даній справі - скасовано та постановлено нове рішення: «стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини щомісячно , у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), починаючи з 25.10.2019 року».

На її переконання суддя Чернявська Л.М. не може брати участі у розгляді справи № 522/7921/20, оскільки рішення по справі № 523/17254/17 від 13.06.2019, яке було прийняте за її участі, 25.10.2019 року було скасоване рішенням Одеського апеляційного суду, де предметом спору були ті самі правовідносини, що і у даній справі.

Отже, фактично відбувається новий розгляд справи за участю судді Чернявської Л.М., рішення якої було скасоване (предметом спору справ № 523/17254/17 та 522/7921/20 є право на отримання аліментів на утримання дружини).

Участь судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявської Л.М. у розгляді справи № 522/7921/20 у неї, як відповідача викликає сумнів щодо ії неупередженості об`єктивності та розгляду справи саме на заходах довіри до суду.

Таким чином, при розгляді даної справи суддя Чернявська Л.М не може брати участі і повинна підлягати відводу, оскільки суддя вже брала участь у розгляді справи між тими самими особами, про той самий предмет спору, тобто право на отримання аліментів на утримання дружини.

Вважає, що у судді вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо цих правовідносин сторін, що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи, що прямо суперечить ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України.

В судовому засіданні відповідачка та ії представник підтримали вимоги заяви про відвід, просили ії задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення відводу, оскільки відсутні підстави для відводу, встановлені ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є право відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі судді, щодо неупередженості якого є сумніви. Виходячи з цього, ефективність даного інституту пов`язана із застосуванням як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року. Зокрема, суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції 1950 року, а також практики Європейського Суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04), рішеннях у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії».

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 р. (заява № 21722/11), а також в рішенні у справі «Кіпріану проти Кіпру» суд дійшов висновку про те, що «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію наддасть вимога об`єктивної безсторонності».

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен бути відведений.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19.05.2006 року, схваленими Резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, айв усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в рішеннях ЄСПЛ від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України та від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь - який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен бути відведений.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Заявник як підставу відводу зазначає, що суддя вже розглядала спір стосовно стягнення аліментів між тими ж сторонами, тому у відповідача виникли сумнів щодо неупередженості судді, об`єктивності та розгляду справи саме на заходах довіри до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Чернявської Л.М. є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. З метою недопущення сумнівів у неупередженості судді Чернявської Л.М. при розгляді зазначеної справи вважаю необхідним передати справу для вирішення питання про її повторний автоматизований розподіл між суддями.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 252 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявської Лариси Миколаївни по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права одного з подружжя на аліменти задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. М. Чернявська

26.08.2020