АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року

м. Чернівці

справа № 607/23971/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 16 червня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Вольська-Тонієвич О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 53 550 гривень 23 копійки в рахунок відшкодування збитків, які складаються зі збитків, які заподіяні майну в сумі 1221 гривні, вартості проведення експертизи в сумі 3768 гривень та витрат по відшкодуванню необлікованої електроенергії в сумі 48 561 гривня 23 копійки.

Посилався на те, що 12 листопада 2014 року між сторонами було укладено договір оренди нежитлового приміщення. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було надано в тимчасове платне користування нежитлове приміщення №36, яке розташовано по АДРЕСА_1 .

14 березня 2019 року під час проведення працівниками ВАТ «Тернопільобленерго» технічної перевірки засобів вимірювання в орендованому приміщенні було встановлено порушення правил користування електричною енергією та пошкодження лічильника шляхом розриву заводського тавра і пошкодження цілісності корпусу приладу обліку. Також встановлено, що відповідачем до вхідних схем лічильника підключено мідний провід. В подальшому вказані порушення були підтверджені висновком Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Після встановлення вказаних порушень відповідач був вимушений сплатити на користь ВАТ «Тернопільобленерго» вартість проведення експертизи в сумі 3768 гривень та вартість необлікованої електроенергії в сумі 48 561 гривень 23 копійки.

Також відповідачем було завдано шкоду й іншому майну позивача, а саме лічильнику Меркурій 230 АМ-02, орієнтовна вартість якого складає 1221 гривень та який після проведення експертизи та встановлення незаконного втручання у його роботу є непридатним для використання.

Вважає, що своїми діями відповідач ОСОБА_2 завдав позивачу матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню з нього в порядку регресу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 16 червня 2020 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що умовами договору оренди чітко визначено обов`язок позивача, як власника приміщення, забезпечити належну експлуатацію встановленого приладу обліку електроенергії, його збереження і цілісність. Відповідальність за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії та експлуатацію приладу обліку електроенергії повинен нести позивач ОСОБА_1 .

Безпідставним є посилання позивача на норми ст. 1191 ЦК України (відшкодування шкоди в порядку регресу) як на правову підставу для задоволення позову, оскільки цією нормою регулюються, як правило, правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, тоді як між сторонами у даній справі, існували договірні відносини.

Складений працівниками обленерго акт є лише фіксацією порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил роздрібного ринку електричної енергії. Такий акт є лише доказом, який у разі виникнення спору, повинен оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами. Однак відповідач не мав можливості у встановленому законом порядку оскаржити такий акт, у зв`язку із чим був позбавлений можливості довести факт невтручання в прилад обліку електроенергії.

Умовами договору оренди не було передбачено обов`язку відповідача ОСОБА_2 відшкодувати шкоду, завдану порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії, а інших доказів, які б свідчили про пряме втручання в прилад обліку електроенергії та його пошкодження з боку відповідача, позивачем ОСОБА_1 не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що позивач повинен нести відповідальність за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії та експлуатацію приладу обліку електроенергії.

Судом не враховано, що позивач мав право входити в об`єкт оренди лише в погоджений орендарем час з метою зняття показників лічильника. Жодних доказів того, що позивач реалізував це право в матеріалах справи немає.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Інший учасник справи відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

12 листопада 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір оренди нежитлового приміщення. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було надано в тимчасове платне користування нежитлове приміщення №36, яке розташовано по АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно пункту 9.1. договір оренди нежитлового приміщення орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцеві фактично понесені останнім витрати на оплату використаних в об`єкті оренди електроенергії, газу та води в розмірі, витрат на утримання електромереж, витрат та оплату за землю. Відшкодування вартості використаних ресурсів здійснюється орендарем упродовж трьох днів з моменту представлення орендодавцем рахунків з додаванням підтверджуючих документів понесення таких витрат.

Відповідно до пункту 10.1. договору оренди орендар сплачує орендодавцеві орендну плату, відшкодовує витрати на оплату електроенергії, газу та води, а також сплачує інші платежі, передбачені цим договором у формі безготівкових розрахунків шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на поточний рахунок орендодавця.

Пунктом 13.1. договору оренди на орендодавця покладено обов`язок забезпечувати в об`єкт оренди установку, нормальне функціонування і підтримку в робочому стані загальних інженерних систем (системи забезпечення).

Згідно пункту 22.1 договору оренди якщо внаслідок невиконання, неналежного або невчасного виконання орендарем зобов`язань по ремонту або обслуговування об`єкту оренди, відповідні роботи або дії були виконані орендодавцем, орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцеві понесені у зв`язку з цим витрати.

14 березня 2019 року працівниками ВАТ «Тернопільобленерго» за результатами технічної перевірки засобів вимірювання встановлено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 , порушив ПРРЕЕ та КОСР шляхом розриву заводського тавра і пошкодження цілісності корпусу приладу обліку (а.с.8).

18 березня 2019 року складено акт №95 проведення експертизи лічильника електроенергії Меркурій 230АМ №19510445, у якому описано результати зовнішнього огляду лічильника, встановлено придатність даного лічильника для подальшої експлуатації, опломбовано пломбою №ВАТ ТОЕ С47289294 (а.с.9).

З висновку №1245 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 25 червня 2019 року вбачається, що гарантійна наклейка заводу-виробника з написом «Инкотекс», розташована на лівій боковій частині представленого засобу обліку Меркурій 230АМ-02 №19510445, на ділянці, що відповідає стику кришки та корпуса, містить пошкодження у вигляді повного розриву. Засіб обліку Меркурій 230АМ-02 №19510445 на ділянці стику кришки та корпуса у верхній лівій частині, а також на поверхнях внутрішніх конструктивних елементів (двох цифрових барабанів лічильного механізму) містить ознаки стороннього втручання, які свідчать про часткове відкривання кришки в лівій частині лічильника (без знімання пломб) з метою дії на цифрові барабани лічильного механізму. Така дія була здійснена ззовні, шляхом неодноразового введення тонкого твердого предмета/предметів через ділянку стику кришки та корпуса у верхній лівій частині засобу обліку з утворенням, при цьому, на поверхнях двох цифрових барабанів лічильного механізму пошкоджень у вигляді вм`ятин (а.с.10-17).

З рахунку ВАТ «Тернопільобленерго» №1 та квитанції №16 від 9 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив за проведення експертизи 3768 гривень (а.с.18,19).

З рахунку ВАТ «Тернопільобленерго» №2 та квитанцій №17 від 9 серпня 2019 року, №2 від 12 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив вартість необлікованої електричної енергії в сумі 48 561 гривень 23 копійки (а.с.18,20,21).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, згідно частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в позові у зв`язку з його безпідставністю та зазначає наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на положення статті 1191 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції вважає, що до вказаних правовідносин не підлягає застосуванню положення статті 1191 ЦК України, оскільки право на регрес виникає у особи, яка відшкодувала потерпілій особі шкоду в повному обсязі, виключно за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи.

Відповідно до правил Правил роздрібного ринку електричної енергії на ОСОБА_1 , як споживача, не покладається обов`язок відшкодувати ВАТ «Тернопільобленерго» шкоду завдану неправомірними діями іншої особи.

Між сторонами існують договірні, а не деліктні правовідносини.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №761/6313/14-ц.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що позивач повинен нести відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією та експлуатацію приладу обліку електроенергії.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів про те, що це не він завдав шкоду ВАТ «Тернопільобленерго». Зокрема, позивач в добровільному порядку сплатив нараховану суму боргу за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, є правопорушення, що включає, зокрема такі складові елементи: вину особи, шкоду, протиправне діяння, особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування збитків ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами те, що внаслідок саме протиправних дій відповідача йому було завдано збитків і між такими діями та шкодою є прямий причинний зв`язок.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 25 серпня 2020 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк