печерський районний суд міста києва
Справа № 2-151/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Вовк С.В.,

при секретарі - Брачун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметової Ліни Едуардівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку у виконавчому провадженні № 59506462 з примусового виконання виконавчого листа № 2-151/11 від 23 травня 2011 року, який видав Печерський районний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ахметова Л. Е. звернулася до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку у виконавчому провадженні № 59506462 з примусового виконання виконавчого листа № 2-151/11 від 23 травня 2011 року, який видав Печерський районний суд м. Києва.

Подання обґрунтоване тим, що земельна ділянка за кадастровим номером :91:423:0190 зареєстрована належним чином і з попередньою розробкою документації із землеустрою та присвоєнням їй кадастрового номера, проте право власності на не неї наразі залишається не зареєстрованим в належному порядку, оскільки інформація про власника цього об`єкта нерухомого майна і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і в Державному земельному кадастрі не значиться, хоча дана земельна ділянка продовжує перебувати в іпотеці, а стягувач просить звернути на неї стягнення в рахунок погашення заборгованості.

За правилами частини одинадцятої статті 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ахметова Л. Е. про розгляд подання повідомлялася належним чином, проте в судове засідання не з`явилася.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Л. E. перебуває виконавче провадження № 59506462 з примусового виконання виконавчого листа № 2-151/11 від 23.05.2011 року, який видав Печерський районний суд м. Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 49.35/326/07-НВС від 16 липня 2007 року у сумі 250 353, 15 дол. США, що за курсом НБУ станом на 14.09.2010 складало 1 979 842, 78 грн, 1 700, 00 грн - витрат на оплату судового збору та 120, 00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

09.07.2019 р. у відповідності до вимог ст. 3,4,17,19,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження» розпочато примусове виконання рішення про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Приватним виконавцем Ахметовою Л. Е. 10.07.2019 направлено на адресу боржника рекомендованим поштовим відправленням №929 постанову про відкриття виконавчого провадження № 59506462 від 09.07.2019 разом з іншими документами, винесеними в рамках вказаного виконавчого провадження 09 та 10 липня 2019 року.

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України № від 11.07.2019, № від 22.05.2020, № від 25.06.2020 наданих на електронні запити виконавця, боржник - ОСОБА_1 офіційно не працевлаштована та інформація про останнє її місце роботи відсутня.

Згідно з відповідями Пенсійного фонду України № від 11.07.2019 та № від 25.06.2020 боржник - ОСОБА_1 пенсію не отримує.

Згідно з відомостями наданими Державною фіскальною службою України (електронна відповідь на запит № 80322575 від 21.05.2020) боржниця на обліку в органах ДФС не перебуває, відкритих рахунків не має.

Відповідно до листа Територіального сервісного центру № 8046 від 01.08.2019 № 31/26-1408, а також згідно відповіді на запит №80322582 від 21.05.2020 за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Листом Держпродспоживслужби від 23.07.2019 № Вих-Д-31/11672-19 виконавця повідомлено, що за ОСОБА_1 не зареєстрована будь-яка сільськогосподарська техніка та інші механізми.

Відповідно до інформаційних довідок № 173198063 від 09.07.2019 та № 216202977 від 14.07.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у них міститься актуальний запис про державну реєстрацію іпотеки № 5243233, а саме про передачу Боржником - ОСОБА_1 іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку земельної ділянки за кадастровим номером :91:423:0190 на підставі договору іпотеки № 2550 від 16.07.2007. Іншого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення виконавцем не виявлено.

У заяві стягувача ПАТ «Дельта Банк» про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2019 № 658/19 зазначено про наявність у власності боржника земельної ділянки за кадастровим номером :91:423:0190.

Виконавцем після відкриття виконавчого провадження сформовано електронний запит від 09.07.2019 щодо надання інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером :91:423:0190 та отримано відомості про те, що дана земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_1 .

У подальшому листом Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 12.09.2019 № 8-26-0.22-4559/2-19 приватного виконавця повідомлено, що згідно переданої інформації Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) до 01.01.2013 зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :91:423:0190 на праві приватної власності за ОСОБА_1 , документ, що посвідчує право - державний акт від 26.10.2007 № ЯЖ 040719, але згідно даних Державного земельного кадастру, 11.07.2019 до відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :91:423:0190 внесено зміни (виправлено помилку) щодо власників/користувачів зокрема інформація про власника/користувача відсутня.

За змістом частини десятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця

У частині першій статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частин третьої-четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Системний аналіз положень частини десятої статті 440 ЦПК України статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» приводить до висновку, що державний виконавець під час виконання судового рішення наділений повноваженнями звернутися до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване за ним у встановленому законом порядку.

Вирішуючи подання виконавця суд враховує, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, оскільки йому надіслано рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (а.с. 9-10).

У ході примусового виконання судового рішення приватним виконавцем здійснені всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для належного виконання судового рішення, разом з тим заборгованість за виконавчим документом залишається непогашеною.

В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :91:423:0190 перебуває в іпотеці ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору іпотеки № 2550 від 16.07.2007 (а.с. 17), разом з тим право власності на неї у встановленому законом порядку боржником не зареєстровано, що створює перешкоди у задоволенні вимог іпотекодержателя у примусовому порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Таким чином земельна ділянки за кадастровим номером :91:423:0190 зареєстрована належним чином у Державному земельному кадастрі із попередньою розробкою документації із землеустрою та присвоєнням їй індивідуального кадастрового номера, що не повторюється на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , будучи власником земельної ділянки за кадастровим номером :91:423:0190 згідно державного акту від 26.10.2007 № ЯЖ 040719, передала її в якості забезпечення виконання зобов`язання в іпотеку ПАТ «Дельта Банк», інформація щодо наявності номінального права власності станом на 09.07.2019 підтверджувалась Інформацієюю Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, то відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на таке майно зумовлює необхідність у зверненні судом стягнення на нерухоме майно боржника в порядку частини десятої статті 440 ЦПК України з метою забезпечення виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а відтак подання приватного виконавця підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст.ст. 3, 8, 9, 21, 30, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-23, 353, 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметової Ліни Едуардівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку у виконавчому провадженні № 59506462 з примусового виконання виконавчого листа № 2-151/11 від 23 травня 2011 року, який видав Печерський районний суд м. Києва - задовольнити.

Звернути стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером :91:423:0190, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності божнику ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (документ, що посвідчує право власності - державний акт від 26.10.2007 № ЯЖ 040719).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її проголошення, а у випадку відсутності особи в судовому засіданні з дня отримання копії цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 серпня 2020 року.

Суддя С. В. Вовк