Справа № 462/5216/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/4223/19 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Сеньків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Залізничного районного суду м Львова від 18 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

В обґрунтування скарги покликається на те, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 серпня 2019 року скасовано судовий наказ № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 56002232, а згодом і виконавче провадження № 58851083, в межах яких накладено арешт на все його майно. 05 вересня 2019 року він подав заяву до Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області про зняття накладеного арешту, однак отримав відмову. Вважає, що відмова у знятті арешту з його майна є протиправною, оскільки судовий наказ є одночасно і судовим рішенням, і виконавчим документом, тому його скасування матиме наслідком безумовне та безповоротне закінчення виконавчого провадження. З наведених підстав просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях № 56002232 та № 58851083 та зняти арешт з всього майна ОСОБА_1 , накладений постановами державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 16.03.2018 року у виконавчому провадженні № 56002232 та від 10.04.2019 року у виконавчому провадженні № 58851083 з примусового виконання судового наказу № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року.

Ухвалою Залізничного районного суду м Львова від 18 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях № 56002232 та № 58851083 з примусового виконання судового наказу Залізничного районного суду м. Львова № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року.

Знято арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладений постановами державного виконавця Залізничного відділу виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 16.03.2018 року у виконавчому провадженні № 56002232 та від 10.04.2019 року у виконавчому провадженні № 58851083 з примусового виконання судового наказу № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року.

Ухвалу суду оскаржив Залізничний відділ державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 серпня 2019 року не постановлено зняти арешти у виконавчих провадженнях, тому що відсутні підстави для зняття арешту з майна, оскільки арешт, накладений на майно боржника знімається у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду, який його видав. Виконавче провадження № 58851083 завершене 26.06.2019 року, тобто, до надходження у відділ вищевказаної ухвали, що свідчить про відсутність правових підстав у державного виконавця зняти арешт з майна. Звертає увагу, що суд не обґрунтовує та не зазначає, які саме норми Закону України «Про виконавче провадження» порушено державним виконавцем при відмові у знятті арешту. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвала суду в частині задоволення вимоги про зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 , накладеного постановами державного виконавця Залізничного відділу виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 16.03.2018 року у виконавчому провадженні № 56002232 та від 10.04.2019 року у виконавчому провадженні № 58851083 з примусового виконання судового наказу № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року, не оскаржується, а відтак законність та обгрунтованість ухвали суду в цій частині, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи вимогу скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях № 56002232 та № 58851083 з примусового виконання судового наказу Залізничного районного суду м. Львова № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ від 11.10.2016 року, на виконання якого було відкрито виконавче провадження, скасований ухвалою Залізничного районного суду м. Львова, такий не підлягає виконанню, а відтак державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_1 в процесі здійснення виконавчого провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лишена підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2016 року у справі № 462/5216/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛКГІ «Залізничнетеплоенерго» стягнуто 3 259, 58 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання та 689,0 гри судового збору (а.с.11).

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мацьківим Андрієм Олеговичем від 16.03.2018 року накладено арешт на все майно боржника.

26.06.2018 року старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мацьківим Андрієм Олеговичем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

З матеріалів спарви вбачається, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.08.2019 року, яка набрала законної сили, скасовано судовий наказ № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року.

05.09.2019 року боржник подав до Залізничного ВДВС м. Львова заяву із проханням про зняття накладеного арешту у виконавчому провадженні № 58851083 з мотивів скасування судового наказу.

Залізничний ВДВС м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області листом повідомив боржника про те, що підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна, накладеного на підставі постанов про арешт майна боржника № 56002232 від 16.03.2018 року та № 58851083 від 10.04.2019 року, не вбачається.

Вважаючи таку відмову незаконною, суд першої інстанції задовольнив вимогу скарги та визнав дії державного виконавця неправомірними.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не взяв до уваги наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним в порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної суми винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документу до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провадяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа, яка вдень її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. (ч.2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».)

Пункт 5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Матеріалами справи підтверджується, що судовий наказ від 11.10.2016 року був скасований Залізничним районним судом м. Львова 19.08.2019 року, тобто, після того, як державним виконавцем судовий наказ було повернуто стягувачу, ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

Тобто, на момент скасування судового наказу, такий було повернуто стягувачу, а відтак державний виконавець, з врахуванням положень ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», не вправі був виносити постанову про закінчення виконавчого провадження і зняття арешту.

Оскільки державний виконавець уповноважений на зняття арешту, накладеного з метою виконання виконавчих документів лише у випадку закінчення виконавчого провадження або у випадку повернення виконавчого документу до суду, який його видав, з врахуванням тієї обставини, що у даній справі державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, постанова про закінчення виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документу до суду, який його видав, державним виконавцем не виносилася, судовий наказ № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року скасований судом вже після повернення виконавчого документу стягувачу, а відтак у виконавця були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях № 56002232 та № 58851083 з примусового виконання судового наказу Залізничного районного суду м. Львова № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року.

За вищенаведеного ухвалу Залізничного районного суду м Львова від 18 листопада 2019 року в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях № 56002232 та № 58851083 з примусового виконання судового наказу Залізничного районного суду м. Львова № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року слід скасувати та ухвалити в цій частині вимог скарги постанову про відмову в задоволенні цієї вимоги. В решті ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м Львова від 18 листопада 2019 року в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника у виконавчих провадженнях № 56002232 та № 58851083 з примусового виконання судового наказу Залізничного районного суду м. Львова № 462/5216/16-ц від 11.10.2016 року скасувати та ухвалити в цій частині вимог скарги постанову про відмову в задоволенні цієї вимоги.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 25.08.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Крайник Н. П.

Цяцяк Р. П.