Житомирський апеляційний суд
Справа №290/1194/19 Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 47 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Бірюченка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у цивільній справі №290/1194/19 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Романівського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року Бабича С.В. , яка постановлена в смт Романові,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 до пред`явлення позову подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити Вільшанській сільській раді Романівського району Житомирської області розподіляти та передавати у власність будь-яким особам, а державному реєстратору вносити у державний реєстр записи про право власності на земельні ділянки НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , згідно схеми поділу земель реформованого КСП «Маяк», до вирішення земельного спору на вказані земельні ділянки судом. Свою заяву обґрунтовував тим, що має намір звернутися до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області з вимогою визнати дії відповідача протиправними і зобов`язати його виділити позивачам у власність земельні ділянки єдиним масивом згідно схеми поділу земель реформованого КСП «Маяк»: ОСОБА_2 - рілля НОМЕР_3 площею 2,82 га, сінокіс, випас НОМЕР_1 площею 0,74 га, а ОСОБА_3 - рілля НОМЕР_4 площею 2,82 га, сінокіс, випас НОМЕР_2 площею 0,74 га. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову пояснює тим, що вже звертався до суду із подібним позовом, але за час судового розгляду спірні земельні ділянки були протиправно розподілені іншим особам та на такі вже оформлені документи, а тому вимушений був відмовитися від позову у тій справі. Щоб не допустити повторення такої ж ситуації звернувся із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Вважає, що висновки судді не відповідають обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , інтереси яких він представляє, мають намір отримати у власність земельні ділянки єдиним масивом для того, щоб задати їх в оренду особі, якій довіряють. Забезпечення позову є необхідною умовою для реалізації позивачами прав, гарантованих статтею 41 Конституції України. Вжиття обраного ним виду забезпечення позову не порушить прав відповідача та інших осіб та є співмірним із позовними вимогами майбутньої позовної заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що заявник не обґрунтував, яким саме чином невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову у вигляді заборони органу місцевого самоврядування вчиняти дії щодо розподілу земельних ділянок може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та не надав доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України. Окрім того, ОСОБА_1 не довів співмірності заявлених ним заходів забезпечення позову заявленим у майбутньому позовним вимогам.

Відповідно до частин першої та другої ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до пред`явлення позову, подав до суду заяву про забезпечення позову. Просив заборонити Вільшанській сільській раді Романівського району розподіляти та передавати у власність будь-яким особам, а державному реєстратору вносити у державний реєстр записи про право власності на земельні ділянки НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , згідно схеми поділу земель реформованого КСП «Маяк», до вирішення земельного спору на вказані земельні ділянки судом. Заяву обґрунтовував тим, що в серпні 2019 року ОСОБА_5 , діючи в інтересах власників земельної частки (паю) в КСП "Маяк" - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувся із заявою до Вільшанської сільської ради Романівського районону Житомирської області із вимогою про виділення останнім земельних ділянок в натурі (на місцевості) єдиним масивом, погодивши при цьому їх місце розташування із ОСОБА_5 . Однак, земельна комісія під головуванням сільського голови Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області всупереч законодавству змінила порядок розподілу земельних ділянок, запропонувавши ОСОБА_5 шляхом жеребкування тягнути номери не витребуваних земельних ділянок, які знаходяться серед масиву земельних ділянок орендованих особою, якій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не хочуть здавати в оренду свої земельні ділянки. Заперечивши виконувати такі дії, ОСОБА_5 пояснив, що його довірителям зобов`язані запропонувати номери не розподілених земельних ділянок єдиним масивом, які знаходяться поблизу орендованих СФГ «ШАНС» земельних ділянок, інакше, розташування земельних ділянок не буде відповідати вимогам раціональної організації території та компактності землекористування для майбутнього орендаря. Зокрема, у поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що майбутньою вимогою його позовної заяви є: визнання дій Вільшанської сільської ради протиправними та зобов`язання її виділити позивачам у власність земельні ділянки єдиним масивом згідно схеми поділу земель реформованого КСП «Маяк»: ОСОБА_2 - рілля НОМЕР_3 площею 2,82 га, сінокіс, випас НОМЕР_1 площею 0,74 га, ОСОБА_3 - рілля НОМЕР_4 площею 2,82 га, випас НОМЕР_2 площею 0,74 га. Вважає, що вжиття заходів забезпечення позову права та охоронювані законом інтереси відповідача та інших осіб не порушуються.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Стаття 150 ЦПК України не мітить вичерпного переліку видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, із якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Окрім того, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, наданих у пункті 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Натомість, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено лише відповідно до заявлених позовних вимог.

За змістом частини третьої ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що майбутньою вимогою його позовної заяви буде визнання дій Вільшанської сільської ради протиправними та зобов`язання її виділити позивачам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність земельні ділянки єдиним масивом згідно схеми поділу земель реформованого КСП «Маяк».

У обґрунтування заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що заявлені ним заходи забезпечення позову співмірні із майбутніми позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову призведе до реальної небезпеки, тобто, земельні ділянки, на які претендують ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будуть знову передані відповідачем у власність третім особам. Це унеможливить виконання рішення суду і поновлення порушених прав та інтересів позивача.

ОСОБА_1 обґрунтовано, яким саме чином невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову у вигляді заборони органу місцевого самоврядування вчиняти дії щодо розподілу земельних ділянок може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Проте, позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Вільшанської сільської ради Романівського району Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов`язання виділити земельні ділянки єдиним масивом ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 10 січня 2020 року залишена без руху та, як пояснив скаржник, він недоліки не усунув, оскільки заведено інший номер справи. Отже, відсутній предмет забезпечення, тобто позов. Відповідно не доведено й співмірності заявлених заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Окрім того, забезпечення позову шляхом отримання конкретних земельних ділянок єдиним масивом фактично за своїм змістом тотожне виділу позивачам у власність земельних ділянок єдиним масивом, а частиною 10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на положення ст.37-1 ЗК України та право отримання у власність земельних ділянок єдиним масивом мають значення при розгляді позову по суті, якщо б такий був, а тому висновків судді суду першої інстанції не змінюють.

Із огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді суду першої інстанції, а тому ухвала залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Романівського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 10 лютого 2020 року.