КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 760/5567/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1645/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про припинення права користування будівлею, виселення шляхом переселення,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року,

встановив:

у лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити відповідачів з кімнати НОМЕР_1 в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом переселення в кім. АДРЕСА_6 посилаючись на те, що зазначена будівля гуртожитку є аварійною.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки рішення є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що йому належить гуртожиток, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_8 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 2013 р.н., ОСОБА_4 . В зв`язку з аварійним станом приміщення гуртожитку, який непридатний для нормальної експлуатації, 20.08.2018 було прийнято рішення про виведення будинку з експлуатації та переселення мешканців і відповідачам з червня 2018 р. були направлені пропозиції про переселення до кім. НОМЕР_2 іншого гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 . Однак відповідачі відмовляються переселятися, в зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено непридатність приміщення гуртожитку, який є власністю позивача, для проживання, в зв`язку з чим має бути проведений капітальний ремонт, а тому позивач правомірно заявив вимогу про виселення відповідачів з наданням їм іншого жилого приміщення.

Однак такий висновок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки судом було порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини по справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги на підтвердження непридатності приміщення гуртожитку до експлуатації позивачем було надано докази належності йому вказаного приміщення: Свідоцтво про право власності від 18 вересня 1998 року серія НОМЕР_3, відповідно до якого позивач є власником гуртожитку по АДРЕСА_1 , побудованого в 1953 році та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2018.

Згідно Акту огляду приміщення гуртожитку від 11.04.2017, проведеного відповідно до наказу ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» від 06.04.2017, в момент обстеження будинок мав значні пошкодження: вертикальні та похилі тріщини, руйнування захисного шару бетону і оголення, корозія арматури несучих конструкцій залізобетонних балконних балок. В приміщеннях загального користування - замокання, грибок, здуття штукатурки, корозія плит і балок перекриття. Значні пошкодження були зафіксовані у Висновку НВП «Будконструкція» від 07.09.2011. В Технічному паспорті на будинок, виготовленому ФОП « ОСОБА_9 » від 27.12.2018 вказано процент зносу будинку - 81%. В Науково-технічному звіті з обстеження, визначення технічного стану конструкції та дослідження інженерно-геологічних умов в основі фундаментів гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , від 26.06.2018, встановлено, що в обстеженій частині будівлі наявні наступні ділянки та конструкції категорій технічного стану: 3 - непридатні до нормальної експлуатації; 4 - аварійні. Експлуатація таких приміщень має бути зупинена до відновлення їх експлуатаційної придатності або ліквідації відповідно до ДСТУ-НБ В.1.2-18:2016. Оскільки в силу вимог ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника Наказом ПрАТ «Трест» Київміськбуд-2» № 40 від 01.06.2018 у зв`язку з незадовільним станом будівлі гуртожитку було вирішено організувати повідомлення мешканців про виведення будівлі з експлуатації з 17.08.2018 та розробити комплекс заходів, пов`язаних з виведенням будівлі з експлуатації. Наказом № 53 від 20.08.2018 прийнято рішення про виведення будівлі з експлуатації та частково від`єднано від комунікацій. За два місяці до виведення будівлі з експлуатації, починаючи з червня 2018 року, всіх мешканців гуртожитку, в тому числі відповідача, повідомленням № 0591 від 06.06.2018, повторним повідомленням № 0727 від 23.07.2018, пропозицією про переселення № 0899 від 14.09.2018, пропозицією про переселення № 1138 від 08.11.2018, пропозицією про переселення №1208 від 20.11.2018, пропозицією про переселення № 0041 від 04.01.2019 було повідомлено про реконструкцію гуртожитку та відключення з 17 серпня 2018 року від зовнішніх мереж електропостачання, газопостачання, теплопостачання, водопостачання, водовідведення та виведення з експлуатації.

Позивач вважав, що відповідно до п. 17 та 18 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМ України №489 від 20 червня 2018, виселення з гуртожитків осіб, які проживають на умовах найму (оренди), здійснюється відповідно до ст. 132 ЖК України. Відповідно до цієї статті ЖК України виселення осіб, які проживають у гуртожитках, проводиться також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому, виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Однак судом першої інстанції не було взято до уваги положення закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», в якому врегульовано особливі гарантії забезпечення та реалізації прав мешканців гуртожитків, що є спеціальним під час визначення належного правового регулювання таких відносин.

В чч. 1 та 4 ст. 1 Закону закріп , що сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 01 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб).

Згідно положень ст. 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи управлінні, чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації колишніх державних та комунальних підприємств, у тому числі тих, яким ці гуртожитки були передані до статутних капіталів чи фондів або були відчужені в інший спосіб, крім організацій, створених органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їхніх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, якщо такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання у таких гуртожитках до вирішення їхньої житлової проблеми щодо забезпечення їх житлом.

Гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2», увійшов до статутного фонду ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» в порядку приватизації.

В ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» закріплено, що забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, які були на правових підставах вселені в гуртожиток і фактично проживають у гуртожитку, без попереднього надання їм (їхнім сім`ям) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. У тому числі забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, стосовно яких триває спір щодо підстав їх вселення у гуртожиток та/або підстав їх фактичного проживання у гуртожитку, до вирішення спору в досудовому або судовому порядку відповідно до статей 25 і 26 цього Закону. Виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків відповідно до цього Закону допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей, на підставі рішення, прийнятого відповідно до ч. 1 статті 20 цього Закону.

Рішення про визнання гуртожитку аварійним чи непридатним для проживання людей приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради на підставі обстеження в установленому чинним законодавством порядку стану гуртожитку (цілісного майнового комплексу чи його відокремленої частини) з наступним затвердженням сесією цієї ради. Усім мешканцям гуртожитку, визнаного аварійним чи непридатним для проживання людей, у порядку, зазначеному частиною першою цієї статті, терміново надається інше, придатне для тимчасового проживання людей житло тим органом місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади, на території якої розміщено такий гуртожиток (ст. 20 вказаного Закону),

Таким чином, відповідно до наведених положень Закону переселення чи відселення громадян з гуртожитків допускається лише у випадку визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або у стані, непридатному для проживання людей. Єдиною належною та допустимою підставою віднесення зазначеного будинку до такого, що перебуває в аварійному стані, може бути рішення виконавчого органу відповідної місцевої ради, прийнятого на підставі обстеження в установленому чинним законодавством порядку стану гуртожитку (цілісного майнового комплексу чи його відокремленої частини), з наступним затвердженням сесією цієї ради.

Позивачем при зверненні до суду не зазначено і під час розгляду справи не встановлено існування відповідного рішення про визнання вказаного гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, непридатному для проживання людей.

Тому посилання позивача на Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, направлене до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Київської міської державної адміністрації від 16.10.2018, Контрольну картку №18090109-Сл на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення з зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з реконструкції гуртожитку, направлене до Департаменту міського благоустрою Київської міської державної адміністрації, лист-повідомлення від 24.01.2019 до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації «Про визнання жилого будинку таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і є непридатним для проживання (нежилим)» та відповідь на нього Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.02.2019, відповідно до якої повідомлено, що позивач, як власник будівлі, самостійно приймає рішення щодо придатності такої будівлі до нормальної експлуатації, не є допустимим доказом визнання приміщення зазначеного гуртожитку непридатним для проживання чи аварійним, що могло б бути підставою для виселення відповідачів з наданням іншого житлового приміщення з укладенням нового договору найму, видачі ордера на інше житлове приміщення на постійній основі.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В стст. 12, 81 ЦПК України закріплено обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування відповідно до ст. 77 ЦПК України є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ст. 88 ЦПК України зазначається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради у відповіді одночасно роз`яснив позивачу, що він не позбавлений права на звернення до виконавчого органу Київської міської ради з документами, визначеними Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 року № 189 (далі - Положення), з метою встановлення відповідності спірного будинку гуртожитку санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання.

Відповідно до цього Положення обстеження стану жилих будинків провадиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. У разі необхідності до обстеження жилих будинків залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби. Якщо експлуатація будинків відомчого або громадського житлового фонду здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією, то обстеження цих будинків за клопотанням такого підприємства, установи, організації здійснюється житлово-експлуатаційною організацією, визначеною виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. У разі ж неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту вноситься до виконкому районної, міської, районної у місті Ради пропозиція про визнання жилого будинку таким, що не відповідає зазначеним вимогам і є непридатним для поживання.

Якщо під час обстеження стану жилих будинків буде виявлено невідповідність санітарним і технічним вимогам цих будинків (жилих приміщень), яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, житлово-експлуатаційна організація вирішує в установленому порядку питання про проведення такого ремонту. У разі неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить до виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання. При цьому додаються такі документи: а) акт обстеження стану жилого будинку з відповідним висновком; б) технічний паспорт жилого будинку з даними про його фізичну зношеність; в) висновок проектної або науково-дослідної організації (при необхідності) щодо технічного стану жилого будинку (жилого приміщення) та про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту будинку (жилого приміщення); г) висновок органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку (жилого приміщення) санітарним вимогам ( п. 5 Положення).

Згідно пп. 6, 7 Положення виконавчим комітетом відповідної Ради призначається спеціальна комісія у складі визначеного зазначеним Положенням спеціалістів. При обстеженні громадського або відомчого житлового фонду до складу такої комісії також включається представник органу, який здійснює управління відповідним фондом. Після проведення дій, визначених Положенням, при визнанні жилого приміщення непридатним для проживання комісія вносить місцевій раді пропозицію з проектом відповідного рішення.

Згідно із пунктом 8 Положення виконавчий орган місцевої Ради розглядає подані комісією матеріали і приймає рішення щодо непридатності жилого будинку для проживання та вносить до виконавчого комітету обласної, міської Ради народних депутатів про використання цього будинку в інших цілях або про знесення будинку. Під час вирішення питання щодо жилого будинку відомчого або громадського жилого фонду пропозиція погоджується з відповідним підприємством.

Посилання позивача на незадовільний стан будівлі гуртожитку та неможливість його експлуатації без проведення капітального ремонту або реконструкції не може бути підставою для виселення відповідачів та переселення до кімнати в іншому гуртожитку з підстав, передбачених ст. 132 ЖК Української РСР, оскільки питання переселення мешканців гуртожитків в інше приміщення у зв`язку капітальним ремонтом будинку врегульовано в ст. 101 ЖК Української РСР.

В ст. 101 ЖК Української РСР передбачається, що при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов`язаний надати наймачеві та членам його сім`ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення. У разі відмовлення наймача від переселення в інше жиле приміщення наймодавець може вимагати переселення його в судовому порядку. Жиле приміщення, надаване на час капітального ремонту, має знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. Після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав. Видатки наймача по переселенню, викликаному капітальним ремонтом жилого будинку, відшкодовуються наймодавцем. У період проживання наймача в зв`язку з капітальним ремонтом в іншому жилому приміщенні він вносить квартирну плату лише за приміщення, надане йому на час ремонту. Замість надання жилого приміщення на час проведення капітального ремонту жилого будинку наймачеві та членам його сім`ї за їх згодою та згодою наймодавця може бути надано в постійне користування інше благоустроєне жиле приміщення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 04 грудня 2019 року у справі №760/6275/19 та зазначено, що такі спеціальні норми не перебувають у протиріччі із загальними правилами житлового законодавства у разі визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2019 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про припинення права користування будівлею, виселення шляхом переселення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді