Справа № 463/4428/19 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/3062/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» про скасування наказу та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИЛА:

У травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в судз позовом до КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат», з врахуванням уточнених позовних вимог просила скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» №78 від 27.05.2019 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 ; поновити позивача на посаді старшої медичної сестри; стягнути з КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.05.2019 по 05.08.2019 в сумі 10790 грн. 52 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з травня 1994 року працювала на посаді старшої медичної сестри у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат».

Наказами директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» №31 від 28.03.2019 та №37 від 22.05.2019 позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді доган нібито за неналежне виконання посадової інструкції. Разом з тим, жодних дисциплінарних проступків позивач не вчиняла, трудової дисципліни не порушувала.

27 травня 2019 тимчасово виконуючим обов`язки директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» видано наказ №78 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 , який вважає незаконним, оскільки застосування такого дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2019 року позов задоволено.

Скасовано наказ тимчасово виконуючого обов`язки директора Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» №78 від 27.05.2019 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшої медичної сестри Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» з 27.05.2019.

Стягнуто з Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 травня 2019 року по 05 серпня 2019 року в сумі 10790 грн. 52 коп. (десять тисяч сімсот дев`яносто гривень п`ятдесят дві копійки).

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшої медичної сестри Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат».

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 4772 грн. 73 коп. (чотири тисячі сімсот сімдесят дві гривні сімдесят три копійки).

Рішення суду оскаржив КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат».

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивач ОСОБА_1 систематично допускала порушення трудової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків згідно посадової інструкції та колективного договору, що підтверджується документально.

Вказує, що після звільнення старшої медичної сестри ОСОБА_1 у відповідності до вимог чинного законодавства України був розпочатий процес передачі посади. У ході передачі посади було виявлено, що ОСОБА_1 допущено нестачу та наявні надлишки матеріальних цінностей. Про виявлені факти нестачі та надлишків матеріальних цінностей було повідомлено правоохоронним органам.

Зазначає, що на даний час слідчим Личаківського відділу поліції м. Львова здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за 0001414 зареєстроване 14.06.2019 року по факту службового недбальства старшої медичної сестри ОСОБА_1 ст.367 ч.І КК України (бухгалтерією КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» виявлено факти нестач та надлишків матеріальних цінностей згідно актів при передачі посади).

На думку скаржника, роботодавцем були дотримані норми чинного законодавства передбачені статтями 147, 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень до позивача, звільненні ОСОБА_1 було підставним та здійснене у відповідності до вимог КЗпП України.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2019 рокускасувати та ухвалити нове рішення, в якому у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи актом комісії від 20 березня 2019 за результатами вибіркової інвентаризації в КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» встановлено недбале ставлення позивача до посадових обов`язків (а.с.6-7), у зв`язку з чим 28.03.2019 на позивачку накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом №31 (а.с.5)

Актом комісії від 14 травня 2019 про результати перевірки робочого навантаження на медичний персонал в КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» згідно наказу директора від 22.04.2019 №33 встановлено самоусунення позивачки від контролю за виконанням графіку навантаження на медичний персонал, якістю виконання своїх посадових обов`язків молодшим медичним персоналом, у зв`язку з чим 22.05.2019 на неї накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом №37 (а.с.21).

Наказом т.в.о. директора КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» №78 від 27.05.2019 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 , старшу медичну сестру КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» звільнено з роботи 27.05.2019 за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язковів, покладених на неї посадовими обов`язками, за що до працівника раніше застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. При цьому підставою звільнення зазначено вищевказані накази про оголошення догани №31 від 28.03.2019 та №37 від 22.05.2019 (а.с.22).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зокрема систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з часиною першою статті 147 КЗпП України належать: догана та звільнення.

Звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.

У справах про поновлення на роботі особи, звільненої за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Вказане узгоджується із правовим висновком, висловленим Верховним Судом у Постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 174/12/17-ц.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що до позивачки двічі було застосовано дисциплінарні стягнення за один і той самий проступок, що суперечить вимогам чинного законодавства, а також правильно не прийнято до уваги представлені відповідачем копії акту відмови «Про відмову від складення звіту з оприбуткування та списання медикаментів старшою медичною сестрою ОСОБА_1 » та копія доповідної записки від 27 травня 2019 року головного бухгалтера, оскільки такі стосуються обставин, які мали після виснесення оскаржуваного наказу та не мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.