_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1503/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

секретаря судового засідання - Ратовської Алли Сергіївни,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

28.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 2017 від 23.12.2005 року.

Позов пред`явлено на підставі ст. 110 СК України.

Ухвалою від 14.11.2019 року провадження у справі відкрито.

04.12.2019 року до справи надано відзив на позов, в якому відповідач просила надати три місяці строку для примирення.

Ухвалою суду від 05.12.2020 року зупинено провадження по справі та надано час для примирення до 20.01.2020 року.

20.02.2020 року поновлено провадження по справі та призначено розгляд справи, оскільки сторони не примирились.

В судовому засіданні 21.08.2020 року позивач та його представник вимоги підтримали та просять шлюб розірвати.

Відповідач в судовому засіданні надала згоду на розірвання шлюбу.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на те, що сторони з 23.12.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено, сторони проживають окремо. В строк наданий судом для примирення, а також і після закінчення вказаного строку сімейні стосунки не поновлені.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні надала згоду на розірвання шлюбу.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстровали шлюб 23.12.2005 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис №2017, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції /а.с.13/.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з матір`ю, на утримання яких позивач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку. Сторони проживають окремо, спору щодо визначення місця проживання дітей та поділу майна не заявлено.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому суд зазначає, що справа перебувала в провадженні суду понад встановлені законом строки за об`єктивних причин, і в тому числі й через заяви сторін та проведення карантинних заходів в державі. В указаний період сторони не примирились, сімейні стосунки не поновили.

Суд зазначає також, що з часу перебування справи в провадженні суду законодавцем внесені зміни до ЦПК України, відповідно до яких справи про розірвання шлюбу є справами, які мають розглядатися в спрощеному провадженні. При розгляді справи в спрощеному провадженні судові дебати не проводяться, однак враховуючи, що дана справа при відкриті провадження була призначена до підготовчого судового засідання, а її розгляд завершується після внесених змін до ЦПК, в зв`язку з чим по справі проведені судові дебати. В ході судових дебатів позивач відмовився від компенсації понесених витрат щодо розгляду справи, а відповідач повідомила суд, що після розірвання шлюбу бажає залишити собі шлюбне прізвище.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 23.12.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 2017, які від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 21.08.2020 року.

Суддя Васильків О. В.