Дата документу 28.01.2020 Справа № 324/560/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 324/560/16 Головуючий у 1 інстанції: Кацаренко І.О.
№ 22-ц/807/207/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 31 серпня 2018 року звернулася до суду із заявою, в якій просить розглянути її заяву від 14 серпня 2017 року про перегляд заочного рішення Пологівського районного суіігу Запорізької області від 28 жовтня 2016 року у справі №324/560/16-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді від 05 вересня 2018 року заяву було залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.185 ЩІК України звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.285 ЦПК України і сплатити судовий збір у передбаченому Законом України «Про судовий збір» розмірі, тобто в сумі 352 грн. 40 коп.

20 листопада 2018 року від представника за довіреністю Ларченко ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 надійшла на адресу суду квитанція про сплату судового збору, копія ордеру на надання правової допомоги серії ЗП №049996, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2 та договір №01/28/08/2018 від 28 серпня 2018 року про надання юридичних послуг, проте суду не було надано заяви від ОСОБА_1 (її представника) про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2016 року по справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 листопада 2018 року ухвалою судді заяву було повторно залишено без руху та запропоновано ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.185 ЦПК України надати до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2016 року по справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11 грудня 2018 року від представника за довіреністю ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 надійшла на адресу суду заява про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2016 року по справі №324/5760/16.

12 грудня 2018 року ухвалою судді заяву було залишено без руху відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, так як в заяві про перегляд заочного рішення представник ОСОБА_2 просить лише скасувати рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2016 року у справі №324/560/16-ц 2/324/318/2016. Строк для подання заяви про перегляд заочного рішення пропущений, проте в заяві не було зазначено про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

04 січня 2019 року від представника за довіреністю ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 надійшло на адресу суду клопотання про поновлення пропущеного строку.

В клопотанні представник за довіреністю ОСОБА_2 зазначила, що в провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебуває заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою від 12 грудня 2018 року по даній справі заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Проте, зазначає ОСОБА_1 , вона рішення суду не отримувала, з ним особисто не ознайомлювалася, під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, поданою ОСОБА_3 , присутньою не була, хоча знала про її розгляд та подавала заяву зі своїми поясненнями, в якій просила заяву про скасування заочного рішення задовольнити. Про те, що її заява розглянута не була, вона дізналася з постанови апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року. Після отримання постанови Апеляційного суду Запорізької області від 02 серпня 2018 року, 28 серпня 2018 року нею було подано заяву про розгляд її заяви про скасування заочного рішення. У зв`язку з цим просить поновити строк на подачу заяви про скасування заочного рішення суду та призначення справи до нового розгляду.

Відмовляючи у поновленні пропущеного строку, суд першої інстанції послався на те, що протягом судового розгляду справи призначалося шість судових засідань, в жодне з яких відповідачі не явилися, а зверталися до суду з заявою про витребування доказів, яка судом була розглянута, про відкладення розгляду справи внаслідок хвороби і перебування на лікуванні (без надання належних доказів цьому). Суд спрямовував на адресу відповідачів попередження про явку в судове засідання, про необхідність надання суду підтверджень поважності причин неприбуття в судові засідання і про розгляд справи з постановленням заочного рішення в разі неявки в судове засідання без поважної причини відповідачів і ненадання ними підтверджуючих документів поважності причин попередніх неявок (т.2, а.с.15).

Так, суд першої інстанції зазначив, що у судове засідання 28 жовтня 2016 року належним чином повідомлені відповідачі в черговий раз не явилися, звернувшись до суду з письмовими клопотаннями про розв`язання клопотання про зобов`язання проведення та надання розрахунку позивачем (т.2, а.с.24,25-26). Зобов`язання суду відповідачі не виконали, витребувані судом від них документи про поважність причин неприбуття в минулі судові засідання не надали. У справі 28 жовтня 2016 року було постановлене заочне рішення на підставі ст.ст.169 ч.4,224 ч.1,2 ЦПК України (т.2, а.с.30-32).

Суд першої інстанції виходив також з того, що копії заочного рішення були спрямовані відповідачам рекомендованими поштовими відправленнями. ОСОБА_1 згідно поштового рекомендованого відправлення в т.2, а.с.43 отримала копію заочного рішення суду особисто 04 листопада 2016 року.

Ще раз перевіривши доводи ОСОБА_1 щодо спрямування нею на адресу суду її заяви про перегляд заочного рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення від 28 жовтня 2016 року до 31 серпня 2018 року не зверталася, про що свідчить відсутність заведеного канцелярію суду провадження за її заявою про перегляд заочного рішення. також суд першої інстанції зазначив, що з заявою про перегляд заочного рішення до суду зверталася лише відповідач у справі ОСОБА_3 , про що свідчать провадження №2-п/324/8/2016, №2-п/324/1/2017, №2-п/324/4/2017 і №2-п/324/7/2017 (т.2, а.с.46-120; т.2, а.с.121-197; т.2, а.с.218-249, т.З, а.с.1-49).

Відтак за відсутності доказів на підтвердження поважності причин пропуску подачі до суду заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Враховуючи наведені судом першої інстанції доводи, судова колегія разом з тим звертає увагу на наступне.

У поштовому повідомленні, яке суд першої інстанції вважав належним для висновку про отримання копії заочного рішення Дроздовською ( т.2, а.с.43), взагалі відсутній підпис будь-якої особи, яка отримала поштову кореспонденцію, а є лише підпис працівника відділення зв`язку.

Тож таке поштове повідомлення не можна вважати доказом отримання копії заочного рішення.

Натомість закон пов`язує можливість звернення з заявою про перегляд заочного рішення та відповідний відлік строків саме з моменту отримання копії судового рішення.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі в апеляційному та касаційному порядку.

Наведені судом першої інстанції відомості про рух справи свідчать про намір відповідача Дроздовської оскаржити ухвалене стосовно неї заочне рішення за відсутності належних доказів про отримання нею зазначеного судового рішення.

За таких обставин, враховуючи конституційні принципи верховенства права та забезпечення доступу до суду, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2019 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про прийняття заяви про перегляд заочного рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков