Провадження № 2-з/761/731/2020
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Гриб Д.В..,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини у батька.

В позовних вимогах позивач просить: визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , з матір`ю - ОСОБА_1 ; відібрати дитину у батька - ОСОБА_3 без позбавлення його батьківських прав.

Разом з тим, до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивачка просить: визначити місце та час спілкування малолітньої дитини - ОСОБА_4 з матір`ю - ОСОБА_1 до винесення судом рішення:

-щотижня у будні дні: з 10:00 кожної середи до 10:00 кожної суботи;

-щомісячно у вихідні дні: з 10:00 кожної першої суботи до 20:00 кожної неділі та з 10:00 кожної третьої суботи до 20:00 кожної третьої неділі та, коли випадає, з 10:00 кожної п`ятої суботи до 20:00 кожної п`ятої неділі;

зобов`язати батька - ОСОБА_3 передавати малолітню дитину - ОСОБА_4 матері за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відсутність заходів забезпечення позову по даній справі, шляхом визначення місця та часу спілкування з дитиною, а також повернення її до матері, призведе до неможливості виконання рішення суду у даній справі щодо визначення місця проживання дитини, у разі задоволення позову, адже в даному, випадку, оскільки дитина перебуває з батьком, який не надає можливості позивачці бачитися з нею, заявниця вважає, що відповідач може налаштувати дитину проти матері, що в свою чергу порушить її права та інтереси як матері у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Вивчивши матеріали заяви та позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

У відповідності із ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом вжиття видів забезпечення, передбачених частиною 1 цієї статті. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Разом з тим, частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, враховуючи предмет та підстави позову, вбачається, що, в даному випадку, заявниця заявляє вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з нею та відібрання дитини у батька без позбавлення його батьківських прав.

Аналізуючи приписи ст. 150 ЦПК України, в даному випадку, можна зробити висновок, що заявником у своїй заяві про вжиття заходів забезпечення позову, заявлено вимоги, які фактично є самостійними позовними вимогами, що вирішуються в позовному провадженні як окремий позов.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, підстави та предмет позову, а також те, що заявником фактично заявлені вимоги щодо забезпечення позову, які є не співмірними з вимогами позову, адже фактично є окремими позовними вимогами, що вирішуються окремо судом в позовному провадженні, у відповідності до діючого законодавства, суд, в розумінні ст.ст. 149, 150 ЦПК України, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову - відхилити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Н.Г.Притула