Провадження №2/235/1378/20
Справа №235/3524/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Комарової О.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до АТ Страхова компанія «ТАС», ДП Селидіввугілля, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до АТ Страхова компанія «ТАС», ДП Селидіввугілля, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що 16.06.2017 року приблизно о 11 годин 40 хвилин водій службового автобусу «ЛАЗ 695Н» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ДП «Селидіввугілля», ОСОБА_4 , після того як у непередбаченому для цього місці висадив пасажира, не переконавшись у безпеці перед початком руху транспортного засобу, виїхав на проїжджу частину автодороги « Знам`янка-Луганськ-Ізварине», 399 км+ 800 м, на близькій відстані перед набліжающемся у попутному напрямку, позаду автомобілем ЗАЗ Sensд.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який запобігаючи події, при наявності зустрічного легковика, зманеврував вправо, з одночасним гальмуванням, однак на правому узбіччі, автомобіль став некерованим, та попередивши справа по узбіччю автобус ЛАЗ 695Н, що продовжував рух,-виїхав на проїжджу частину в заносі, перетнув всю ширину проїжджої частини, та перекинувся у лівому узбіччі, відносно попереднього напрямку руху, з одночасним наїздом на дерево. Внаслідок даної події, пасажир автомобіля ЗАЗ Sens ОСОБА_3 отримала перелом хребта та переломи грудних хребців, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а автомобіль ЗАЗ Sensд.н. НОМЕР_2 отримав значні механічні пошкодження.

ОСОБА_3 проходила стаціонарне лікування в Мирноградській ЦМЛ в період з 16.06.2017 року по 23.06.2017 рік та нею було придбано ліків на суму 2832,60 грн., та в травматологічному центрі м. Донецьк на лікування витрачено 110484,94 російських рубля, що становить 47740,54 грн., а всього позивачкою ОСОБА_3 витрачено 50573,14 грн.

Позивачка ОСОБА_3 також вважає, що їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 50000 грн., та яку повинно їй відшкодувати ДП Селидіввугілля.

Внаслідок кримінального правопорушення автомобіль ЗАЗ Sensд.н. НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_1 зазнав механічні пошкодження, які на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 20 від 14.07.2017 року становлять 114220 грн., вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику автомобіля ЗАЗ Sensд.н. НОМЕР_2 може становити 130230,74 грн.

ОСОБА_4 на момент ДТП на правовій підставі керував службовим автобусом ЛАЗ 695Н номерний знак НОМЕР_1 , та цивільна правова відповідальність застрахована в АТ СГ «ТАС».

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідно до ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, зазначеному в полісі № АК/4008045, страхова компанія повинна відшкодувати йому 100000 грн., тому як франшиза відсутня. Іншу частину матеріальної шкоди - 30230,74 грн., що перевищує ліміт відповідальності, та моральну шкоду в сумі 10000 грн. повинене сплатити ДП «Селидвівугілля», у якому працював ОСОБА_4 .

Позивачі просять:

- стягнути з ПрАТ СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 -=50573,14 грн матеріальної шкоди на лікування та на користь ОСОБА_1 100000 грн. за шкоду, заподіяну майну;

-стягнути з ДП «Селидіввугілля» та ПрАТ СК «ТАС» на користь ОСОБА_3 50000 грн. моральної шкоди( з відповідача 1 СК ТАС - 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає 2528,65 грн. та іншу частину -47471,35 грн. з відповідача 2 ДП «Селидіввугілля»;

-Стягнути з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 - 30230,74 грн матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди;

-Стягнути з ДП «Селидіввугілля» та АТ СГ ТАС на користь ОСОБА_3 судові витрати, які на час подачі позову складають 5500 грн., за надання правової допомоги, та на користь ОСОБА_1 - судові витрати, які на час подачі позову складають 5000 грн за надання правової допомоги та 4000 грн. на залучення спеціаліста та оплати його автотоварознавчого дослідження.

В подальшому позивачі уточнили свої позовні вимоги ( а.с. 96), а саме просили:

- стягнути з ПрАТ СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 50573,14 грн матеріальної шкоди на лікування та на користь ОСОБА_1 54281,33 грн. за шкоду, заподіяну майну;

-стягнути з ДП «Селидіввугілля» та ПрАТ СК «ТАС» на користь ОСОБА_3 50000 грн. моральної шкоди( з відповідача 1 СК ТАС - 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає 2528,65 грн. та іншу частину -47471,35 грн. з відповідача 2 ДП «Селидіввугілля»;

-Стягнути з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 - 30230,74 грн матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди;

-Стягнути з ДП «Селидіввугілля» та ПрАТ СГ ТАС на користь ОСОБА_3 судові витрати, які на час подачі позову складають 5500 грн., за надання правової допомоги, та на користь ОСОБА_1 - судові витрати, які на час подачі позову складають 5000 грн за надання правової допомоги та 4000 грн. на залучення спеціаліста та оплати його автотоварознавчого дослідження.

Відповідачем ПрАТ «СГ «ТАС» надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у зв`язку з тим, що станом на 24.06.2020 року ОСОБА_3 не подала до ПрАТ «СГ «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування встановленого зразка, як наслідок був пропущений термін подачі заяви про страхове відшкодування, встановлений спеціальним законом, тому ПрАТ «СГ «ТАС» ( приватне), керуючись ст. 37 п.1.4 Закону « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має підстав для здійснення виплати суми страхового відшкодування ОСОБА_3 .

Винними особами у даній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Тому у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаєпов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до експертизи № 20 від 14.07.2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo, н.з. НОМЕР_3 становить 114220 грн., а згідно звіту № 68-R/41/0 від 14.07.2017 р. вартість автомобіля Daewoo, н.з. НОМЕР_3 в пошкодженому стані становить 26782,67 грн. Позивачу ОСОБА_1 була виплачена сума страхового відшкодування в сумі 45718,67 грн ( 2,67):2(дві винні особи) + 4000 = 45718,67 грн.

Просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 20.08.2020 року позовні вимоги в частині стягнення витрачених на залучення спеціаліста 4000 грн. за клопотанням представника позивача залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - адвокат Майоров С.В. підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність. ( а.с. 99)

Представник відповідача ПрАТ СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у відсутність представника ( а.с. 156).

Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив ( а.с. 94,103А,103-104,142,149-150,153).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не заявився, просив справу слухати без його участі ( а.с. 154).

Суд розглядає справу за відсутності нез`явившихся представників відповідачів ДП «Селидіввугілля», ПрАТ СГ «ТАС» та третьої особи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів адвоката Майорова С.В. позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Красноармійського міськрайонного суду від 23.03.2020 р. ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.( а.с. 15-17).

Вироком встановлено, що 16.06.2017 року приблизно о 11 годин 40 хвилин водій службового автобусу «ЛАЗ 695Н» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ДП Селидіввугілля, ОСОБА_4 , після того як у непередбаченому для цього місці висадив пасажира, не переконавшись у безпеці перед початком руху транспортного засобу, виїхав на проїжджу частину автодороги « Знам`янка-Луганськ-Ізварине», 399 км+ 800м, на близькій відстані перед набліжающимся у попутному напрямку, позаду автомобілем ЗАЗ Sensд.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який запобігаючи події, при наявності зустрічного легковика, зманеврував вправо, з одночасним гальмуванням, однак на правому узбіччі, автомобіль став некерованим, та попередивши справа по узбіччю автобус ЛАЗ 695Н, що продовжував рух,-виїхав на проїжджу частину в заносі, перетнув всю ширину проїжджої частини, та перекинувся у лівому узбіччі, відносно попереднього напрямку руху, з одночасним наїздом на дерево. Внаслідок даної події, пасажир автомобіля ЗАЗ Sens ОСОБА_3 отримала перелом хребта та переломи грудних хребців, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а автомобіль ЗАЗ Sensд.н. НОМЕР_2 отримав значні механічні пошкодження. ( а. с. 15-17).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2020 року звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі ч. 1 ст. 46 КК України; кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України закрито. ( а. с. 158-159).

Ухвалою суду від 12.02.2020 року встановлено, що своїми необережними діями, що виразились в порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.( а. с. 152-153).

Отже, у дані дорожньо-транспортній пригоді встановлено дві винних особи ОСОБА_4 , який керував автомобілем «ЛАЗ 695Н» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ЗАЗ Sensд.н. НОМЕР_2 .

Власником автомобіля «ЛАЗ 695Н» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ДП «Селидіввугілля» ( а. с. 19), а власником автомобіля ЗАЗ Sens д.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 ( а.с. 12).

Цивільно-правова відповідальність ДП Селидіввугілля застрахована в АТ СГ «ТАС», що підтверджено Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК № 4008045 від 30.05.2017 року( а.с. 21).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди завдана шкода здоров`ю позивачки по справі ОСОБА_3 та матеріальна шкода майну позивача ОСОБА_1 .

Як вбачається з матералів справи, позивачка ОСОБА_3 внаслідок отримання травм перебувала на стаціонарному лікуванні в Мирноградській ЦМЛ в період з 16.06.2017 року по 23.06.2017 рік та нею, відповідно до наданих квитанцій , було придбано ліків на суму 2678,35 грн., та в травматологічному центрі м. Донецьк на лікування витрачено 110484,94 російських рубля, що становить 47740,54 грн., а всього позивачкою ОСОБА_3 витрачено 50418,85 грн.( а. с. 61-68).

Згідно експертного автотоварознавчого дослідження № 20 вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля ЗАЗ Sens д.н. НОМЕР_2 на момент проведення дослідження може становити 114220 грн. ( а. с. 26)

Вартість відновлювального ремонту на момент проведення дослідження може становити 130230,74 грн. ( а.с. 26)

Згідно звіту № 68-R/41/1 від 14.07.2017 року ФОП ОСОБА_6 вартість автомобіля ЗАЗ Sens д.н. НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 26782,67 грн.( а.с. 123-127).

Зазначені висновки не спростовані ані з боку позивачів, ані з боку відповідачів, тому приймаються судом до уваги в якості доказів.

Відповідач ОСОБА_1 15.06.2018 року звернувся до ПрАТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування ( а.с. 115).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження звернення ОСОБА_3 із заявою до ПрАТ СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 45718,67 грн., що підтверджено матеріалами справи та поясненнями позивача в судовому засіданні.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ПрАТ СГ «ТАС» зазначає, що ОСОБА_3 не зверталась до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, тому підстави для здійснення такої виплати у АТ СГ «ТАС» відсутні, а ОСОБА_1 виплатили страхове відшкодування у розмірі 45718,67 грн., ( з урахуванням того, що транспортний засіб є знищеним, та у ДТП встановлено дві винних особи).

Позивач ОСОБА_1 пояснив в судовому засіданні, що бажає самостійно відновити ремонт автомобіля, тому розмір відшкодування страховою компанією вважає невірним .

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Отже відшкодуванню підлягає внаслідок ушкодження здоров`я ОСОБА_3 сума збитків за придбання ліків та лікування в розмірі 50418,85 грн.

Відповідно до п. 8 Постанови шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у порушенні ПДР,які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками-завдання шкоди здоров`ю потерпілій.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди та доводів представника ПрАТ СГ «ТАС» про відмову у такій виплаті у зв`язку з відсутності відповідної заяви про страхове відшкодування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 9,22-31,35,36 Закону визначено, що настання страхового ви падку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 37.1.4 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутись до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Вказане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2019 року у справі № 465/4621/16к.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15 ( провадження № 14-406 цс 19).

Оскільки позивачка звернулась до суду 09.06.2020 року, а транспортна пригода мала місце 16.06.2017 року, вимоги про відшкодування матеріальної шкоди зі страхової компанії є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 50418,85 грн., що підтверджено відповідними квитанціями.

Стягнення зазначеної суми зі страхової компанії не порушує прав останньої, яка ,в свою чергу, наділена правом регресного звернення щодо стягнення зазначеної суми до винних осіб в дорожньо-транспортній пригоді. - ст. 36.3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної, завданої внаслідок порушення її право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішим, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльності інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави-наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків . Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, обставин справи оцінює розмір моральної шкоди, завданій здоров`ю позивачки- 50000 грн.

Відповідно до ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що третя особа ОСОБА_4 , перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля», який є страхувальником згідно Полісу № АК/4008045, вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди до ПрАТ СГ «ТАС» у розмірі 5 відсотків страхової виплати , в даному випадку -2520,94 грн. (50418,85 грн.) підлягають задоволенню.

Позовні вимоги до ДП «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 підлягають задоволенню у розмірі 47479,06 грн.

За змістом ст. ст. 543,544, 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У разі солідарного обов`язку боржників ( солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Тому позивачка, скориставшись своїм правом вибору боржника, пред`явила свої вимоги саме до відповідача ДП «Селидіввугілля», так як саме відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність. При цьому, ДП «Селидіввугілля», в разі виконання свого зобов`язання не позбавлений права як солідарний боржник звернутися з регресною вимогою до іншого із солідарних боржників.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 , то суд виходить з наступного.

Статтею 28 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого,- це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 30 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Судом встановлено, що вартість матеріальної шкоди спричиненої володільцю ЗАЗ Sens д.н. НОМЕР_3 на момент проведення дослідження може становити 114220 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Sens д.н. НОМЕР_3 на момент проведення дослідження становить 130230,74 грн.( а.с. 26)., ринкова вартість автомобіля після ДТП становить 26782,67 грн. ( а.с. 122).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не спростував вартість автомобіля після ДТП, проте вважає, що автомобіль не є фізично знищеним і можливо його відновити та бажає його відновити.

Згідно п. 36.3 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкдодування шкоди» особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед

потерпілими

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013 року спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Враховуючи, що як позивач ОСОБА_1 , так і третя особа ОСОБА_4 є винними у даній дорожньо-транспортній пригоді, що підтверджено вироком суду від 23.03.2020 року та ухвалою суду від 12.02.2020 року, суд визначає ступінь кожного з них - по 50%.

За таких підстав сума страхового відшкодування в розмірі 45718,67 грн. в залежності від ступеня вини, що відповідає вимогам ст. 1188 ЦК України, є правильним.( 2,67)х1/2+4000=45718,67 грн., тому вимоги ОСОБА_1 до ПраТ СГ «ТАС» про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

За таких обставин, встановивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, який належить позивачу ОСОБА_1 більше ринкової вартості транспортного засобу, однак позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним, залишив його собі, та бажає його відновити, то відсутні підстави для застосування ст. 1194 ЦК України, оскільки страховою виплатою (страховим відшкодуванням) потерпілому відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди. ( з урахуванням ступеня вини позивача). Позивач не позбавлений можливості реалізувати фізично знищений транспортний засіб шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.

За таких підстав вимоги ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30230,74 грн. задоволенню не підлягають.

Виходячи зі змісту ст. ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючи той факт, що ДТП відбулася як з вини ОСОБА_1 , так і з вини ОСОБА_4 , при цьому, збитки завдані майну ОСОБА_1 , виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог,а саме про стягнення з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові- на позивача; у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує у тому числі, такі обставини, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні позиції викладені в постанові ВСУ від 02.07.2019 року в справі за № 810/795/18.

На підтвердження оплати судових витрат за надання правової допомоги позивачами надані квитанції, договори про надання правової допомоги, акти виконаних робіт із зазначенням часу та вартості.

Позивачкою ОСОБА_3 заявлено позовні вимоги на суму 100573,14 грн., задоволено на суму 100418,85 грн.(99,85%), сплачено адвокату за надання правової допомоги - 5500 грн., підлягає відшкодуванню 5491 грн., з яких 2894,65 грн. з ПАТ СГ «ТАС» ( 52,63%) та 2894,65 грн. з ДП «Селидіввугілля».

Позивачем ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги на суму 94512,07 грн., задоволені на суму 1000 грн. ( 1,06%), сплачено адвокату 5000 грн., підлягає відшкодуванню 300 грн. з ДП «Селидіввугілля».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ СК «ТАС» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 529,39 грн., з ДП «Селидіввугілля» на користь держави судовий збір в сумі 484,79 грн.

При подачі позову позивачем ОСОБА_1 не сплачено судовий збір у розмірі 845,12 грн.( за вимогу матеріального характеру) та 840,80 грн. за вимогу нематеріального характеру, які підлягають стягненню на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,543,1166,1187,1188,1195 ЦК України, ст.ст.3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до АТ Страхова компанія «ТАС», ДП Селидіввугілля, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з АТ СГ «ТАС» на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди -50418,85 грн., у відшкодування моральної шкоди 2520,94 грн.,

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди - 47479,06 грн., на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розімірі-1000 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» та АТ СГ «ТАС» понесні судові витрати на користь ОСОБА_3 5500 грн.,( з АТ СГ «ТАС на користь ОСОБА_3 - 2894,65 грн., з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_3 -2596,35 грн.), з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 - 300 грн.

Стягнути з АТ СГ «ТАС» на користь держави судовий збір у сумі 529,39 грн., з ДП «Селидіввугілля» -484,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 недоплачений судовий збір в сумі 1685,92 грн. ( 845,12- за вимоги матеріального характеру та 840,80 грн.- за вимоги нематеріального характеру).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: АТ Страхова група «ТАС» код ЄРДПОУ 30115243, м. Київ, просп. Перемоги,65

Відповідач: ДП «Селидіввугілля» , м. Селидове Донецька область, вул. Шахтна,1.

Повний текст рішення виготовлено 25.08.2020 року.

Суддя: