Справа № 2-104/10 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/1897/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Львів

Справа № 2-104/10

Провадження № 22-ц/811/1897/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_1

на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2019 року у складі судді Дулебко Н.І.

у справі

за заявою ОСОБА_4 , за участі заінтересованих осіб Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника адвокат Посікіра Р.Р. в інтересах боржника ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа №2-104/10, виданого Сихівським районним судом м. Львова 17.03.2010, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №58557781 від 06.03.2019.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що висновки суду є помилковими, оскільки виконавчий лист видано ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості щодо боржників ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 2. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження), «У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним».

Відповідно до п. 6 ч. 4. ст. 4 цього Закону, «виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Згідно з п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону, «Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону».

Таким чином, приватний виконавець був зобов`язаний повернути даний виконавчий документ стягувану, як такий, що не відповідає вимогам ч. 2. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, після відкриття виконавчого провадження Приватний виконавець Ільчишин Любов Володимирівна продовжила вчиняти виконавчі дії без винесення постанови про заміну сторони у виконавчому провадженні. У заяві про відкриття виконавчого провадження Вих.№114/5-146395 від 05.03.2019р сгягувачем зазначено Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», проте відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2019 року, стягнення повинно здійснюватись на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», як і у виконавчому листі № 1-І 04/10, який виданий 17.03.2010 року Сихівським районним судом м. Львова.

Також вказує, що приватний виконавець Ільчишин Любов Володимирівна в порушення Закону передчасно звернула стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У разі винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, приватний виконавець повинен виконати вимоги ч.1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема встановити хоча б одну з таких обставин: відсутність в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах або відсутність чи недостатність майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2019 року та прийняти постанову, якою скаргу задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що 17.03.2010 Сихівським районним судом м. Львова на виконання рішення суду від 11.02.2010 видано виконавчий лист №2-104/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 278 040, 69 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 115 917, 45 грн., заборгованості за договором кредиту №0147/0046/82/46917 від 27.12.2006, 1 700 грн. державного мита, 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На підставі заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» постановою заступника начальника підрозділу примусового виконання рішень від 25.08.2010 відкрито виконавче провадження №20959704 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області від 08.04.2014 виконавчий лист №2-104, виданий Сихівським районним судом м. Львова 17.03.2010, повернуто стягувачу.

15.10.2014 державним виконавцем Сихівського відділу ДВС Львівського МУЮ за заявою стягувача відкрито виконавче провадження № 44977885 та таке закінчено на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.12.2014 (виконавчий документ направлено за належністю до Галицького відділу ДВС Львівського МУЮ).

Постановою державного виконавця Галицького ВДВС Львівського МУЮ 14.02.2015 відкрито виконавче провадження №4648010 з примусового виконання виконавчого листа №2-104, виданого Сихівським районним судом м. Львова 17.03.2010. 18.03.2016 таке виконавче провадження закінчено та направлено виконавчий документ за належністю до Сихівського ВДВС м. Львів, про що державним виконавцем винесено постанову.

Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС м. Львів від 12.04.2016 відкрито виконавче провадження №50753273, проте таке 30.06.2016 закінчено, а виконавчий лист скеровано за належністю до Галицького ВДВС м. Львів.

12.08.2016 державними виконавцем відкрито виконавче провадження №51896914 з примусового виконання виконавчого листа №2-104, виданого Сихівським районним судом м. Львова 17.03.2010. Постановою державного виконавця від 04.03.2019 виконавчий лист повернуто стягувачу за його заявою від 01.03.2019.

06.03.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58557781 про примусове виконання виконавчого листа №2-104/10, виданого Сихівським районним судом м.Львова 17.03.2010, про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 278 040, 69 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2 115 917, 45 грн., заборгованості за договором кредиту №0147/0046/82/46917 від 27.12.2006, 1 700 грн. державного мита, 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Суд першої інстанції врахувавши, що нормами Цивільного процесуального кодексу України у редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа, зокрема, ч. 2 ст. 368, встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. А тому, прийшов до висновку, що оскільки рішенням Сихівського районним судом м. Львова на 11.02.2010 солідарно стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором, відтак суд мав право видати один виконавчий лист про стягнення заборгованості з трьох боржників, а тому недостатньо обґрунтованими є доводи заявника про застосування до вказаних правовідносин ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно з абзацом 2 п. 21 постанови ВССУ № 6 вимоги до виконавчого документа, визначені у ст. 18 Закону «Про виконавче провадження», є єдиними. Іншими нормативно-правовими актами може бути встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа, проте їх звуження не допускається.

Згідно з абзацом 6 п. 21 постанови ВССУ № 6 при невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону «Про виконавче провадження», заявникові роз`яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі ст. 369 ЦПК, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні, то відповідно до вимог ст. 220 ЦПК.

Відповідні заяви розглядаються у межах розглянутої судом справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Доводи апеляційної скарги, що приватним виконавцем вчинялись виконавчі дії без винесення постанови про заміну сторони у виконавчому провадженні колегія суддів не бере до уваги, оскільки при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем встановлено та зазначено назву стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги не доведено обставин, які б могли бути підставою для визнання виконавчого листа №2-104/10, виданого Сихівським районним судом м. Львова 17.03.2010, таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді