Справа № 686/8825/20
Провадження № 2/686/3039/20
29 липня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд в складі :
головуючого - судді Приступи Д.І.
при секретарі Медвідь М.В.,
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив.
Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Несанкціоноване держателем карток безпідставне списання грошових коштів Банком з його рахунків відбулося шляхом шахрайської заміни невстановленою особою сім-карти мобільного номеру НОМЕР_2 та протиправним Сходом у систему інтернет-банкінг для фізичних осіб Му Alfa-Bank з іншого ІМЕІ, без будь-яких дій позивача ОСОБА_1 і без фізичного вибуття телефону з мобільним номером НОМЕР_2 з його володіння.
Банк протиправно, змусив повертати безпідставно списані кошти з його кредитної картки № НОМЕР_4 , яка до цього часу є неактивованою та знаходиться в заклеєному конверті із невведеним первинним ПІН-кодом, у стані, що відповідає моменту отримання її в Хмельницькому відділенні АТ «Альфа-Банк». Також Банк змусив позивача протиправно сплатити (відсотки за користування коштами, погашення мінімального платежу, розрахункове касове обслуговування карток, щомісячний платіж за страховий пакет та ін.)
Незважаючи, що позивач не активував і не використовував кредитну картку, не знімав з неї коштів, AT «Альфа Банк» після 7 вересня 2019 року самоправно знімав кошти із зарплатної картки позивача в рахунок погашення неіснуючого кредиту, відсотків і інших платежів.
Так, упродовж вересня-грудня 2019 року Банк самоправно списав у рахунок погашення неіснуючого боргу з зарплатної карти позивача № НОМЕР_3 відсотки за користування кредитом наступними сумами: 611,60+804,72+41,16+62,69+783,37+601,51+0,02,+0,03+ 0,90=2906 грн.
За розрахунково-касове обслуговування п`ятьма платежами по 60 грн. самоправно стягнуто з зарплатної картки позивача № НОМЕР_3 , всього 300 грн.
За погашення обов`язкового мінімального платежу самоправно з зарплатного рахунку позивача (картка № НОМЕР_3 ) списано 78,79+1742,42+1450+1450+0,26+12,94+50+50, всього 4834,41 грн.
Також банком шістьма платежами по 30 грн. самоправно списано з зарплатної картки позивача 180 грн. за страховий пакет від фінансових ризиків.
Відповідно до вимог ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч.1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. ч. 2 цієї статті визначено, що права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до вимог ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст. 11 Закону Україні від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-ХІІ).
Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства Україні та умов договору.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що вкладник є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.
Відповідно до п. 14.17 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян.
Відповідно до пунктів 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.
Судові витрати по справі становлять 7000 грн. 00 коп. за надання правничої допомоги, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 536, 610, 611 п.1, 612 ч.1, 1046, 1048 ч.1, 1054 ч.1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 264-265, 280 ЦПК України суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано та закінчення строку для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Д.І. Приступа