"26" серпня 2020 р. Справа № 363/3220/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Скотаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву адвоката Леськов Валерія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом адвоката Леськов Валерія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Вишгородської міської ради Київської області Луценко Катерини Борисівни про визнання недійсним рішень Вишгородської міської ради Київської області, скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності.

25.08.2020 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну на праві власності гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, яка розташована у м. Вишгород Вишгородського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, Нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, проводити державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх і обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо земельної ділянки площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, яка розташована у м. Вишгород Вишгородського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що ними оспорюється правомірність надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, проект відведення якої ще у 2012 році був розроблений та позивачем поданий на розгляд Вишгородської міської ради, яка в свою чергу незаконно видала дозвіл на розробку повторного проекту землеустрою ОСОБА_2 вже сформованої та внесеної в ДЗК земельної ділянки площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, до прийняття рішення про відхилення проекту землеустрою, поданого позивачем. А також правомірність та обґрунтованість набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153 ще 22.05.2014 сформованої та внесеної до Державного земельного кадастру на підставі розробленого ОСОБА_1 проекту землеустрою. Зазначив, що незаконним є надання дозволу органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, оскільки суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки. 25.08.2020 року позивачем в мережі Інтернет виявлено, що спірна земельна ділянка кадастровий номер :01:020:0153, яка була передана Вишгородською міською радою ОСОБА_2 , виставлена на продаж відповідачем ОСОБА_2 . На підставі викладеного звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно.

Пунктом 4 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечений забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи у відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Разом з тим,статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

ОСОБА_1 оспорюється правомірність надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, проект відведення якої ще у 2012 році був розроблений та нею поданий на розгляд Вишгородської міської ради, яка в свою чергу, як зазначає позивач незаконно видала дозвіл на розробку повторного проекту землеустрою ОСОБА_2 вже сформованої та внесеної в ДЗК земельної ділянки площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, до прийняття рішення про відхилення проекту землеустрою, поданого позивачем. А також правомірність та обґрунтованість набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153 ще 22.05.2014 сформованої та внесеної до Державного земельного кадастру на підставі розробленого ОСОБА_1 проекту землеустрою. Представник позивача зазначив, що незаконним є надання дозволу органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою двом окремим громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, оскільки суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки. 25.08.2020 року позивачем в мережі Інтернет виявлено, що спірна земельна ділянка кадастровий номер :01:020:0153, яка була передана Вишгородською міською радою ОСОБА_2 , виставлена на продаж відповідачем ОСОБА_2 .

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами дійсно виник спір.

Між заходом забезпечення позову, про який просить заявник, і предметом позову існує безпосередній зв`язок.

Забезпечення позову шляхом накладенням арешту на вказану земельну ділянку є співмірним із заявленими вимогами.

Забезпечення позову буде ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Зважаючи на те, що адвокат Леськов В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 надано достатню кількість доказів на підтвердження поданої заяви про забезпечення позову, та доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в частині накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, яка розташована у м. Вишгород, Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, а тому суд зазначає про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в цій частині вимог.

За таких обставин правильним та співмірним із заявленими вимогами є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони ОСОБА_2 відчужувати у будь який спосіб земельну ділянку площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, яка розташована у м. Вишгород, Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, до винесення судом остаточного рішення у справі.

В іншій частині вимог заяви про заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, проводити державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх і обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо земельної ділянки площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, яка розташована у м. Вишгород Вишгородського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, суд відмовляє у зв`язку з їх необгрунтованістю.

Крім того, суд звертає увагу, що застосування заходів у вигляді накладення арешту на земельну ділянку та заборони її відчуження, не позбавляє права на його використання, земельна ділянка продовжує перебувати у володінні та користуванні власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Леськов Валерія Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_2 відчужувати у будь який спосіб земельну ділянку площею 0,0815 га кадастровий номер :01:020:0153, яка розташована у м. Вишгород, Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, до винесення судом остаточного рішення у справі.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя І.Ю. Котлярова