Справа № 739/818/20
Номер провадження 2/739/422/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іващенка А.І.,

за участі секретаря - Неживець К.В., представника відповідача Кулібової О.І. розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Дігтярівськоїсільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який на момент своєї смерті проживав разом зі своїм сином ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка розташована на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, при зверненні до нотаріуса виявилося, що державний акт серії ЧН № 141463 від 09.02.2004 виданий на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 25.12.2003р. за №410 на право власності на землю було видано вже після смерті померлого ОСОБА_4 .

Даний факт унеможливлює оформлення позивачами спадщини.

В судове засідання позивачі не з`явилися, але надали суду заяву в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити, справу розглянути за їх відсутності.

Представник Дігтярівськоїсільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засіданні не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника.

Представник відповідача Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області Кулібова О.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обов`язків ( спадщина ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців ) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України ), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України).

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.01.1999 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 9)

На ім`я ОСОБА_4 на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації №410 від 25.12.2003року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 141463 від 09.02.2004 року.(а.с.19)

Згідно довідки Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області ОСОБА_4 , на день смерті проживав у с. Гірки разом зі своїм сином ОСОБА_5 (а.с.13)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.05.2019 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 8)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.06.1985 року ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4 ( а.с. 10)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.09.1984 року ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 ( а.с. 10)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від12.10.1971року ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_5 (а.с.11)

Згідно повідомлення нотаріуса Леоненко І.І. роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо через видачу державного акту про право на земельну ділянку після смерті спадкодавця.(а.с.15)

Згідно з вимогами ст. 22 ЗК України (в редакції чинної на день смерті ОСОБА_4 ) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право.

Після смерті ОСОБА_4 , в порушення вимог ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, на її ім`я був виданий державний акт ЧН № 141463 від 09.02.2004 на право приватної власності на земельну ділянку. Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Позивачі фактично позбавлені можливості оформити нотаріально свої права щодо вказаної у державному акті ЧН № 141463 від 09.02.2004 р. земельної ділянки, внаслідок видачі вказаного державного акту після смерті ОСОБА_4 .

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що представник відповідача повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні.

На підставі викладеного, враховуючи роз`яснення ПП ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", приймаючи до уваги вимоги затвердженого 02.07.2003 року наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель та керуючись ст. 9, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 200, 206, 258,259,263,264, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай)- задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії ЧН № 141463 від 09.02.2004 року, виданий на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 25.12.2003року за №410, на ім`я ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ) право власності на Ѕ земельної частки (пай) загальних розмірів 4.45 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, попереднім власником якої був ОСОБА_4 . Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) право власності на Ѕ земельної частки (пай) загальних розмірів 4.45 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, попереднім власником якої був ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Іващенко.