Провадження № 6/537/94/2020
Справа № 537/2460/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Посмітної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці подання старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В. звернувся до суду із поданням, де просить тимчасово обмежити право виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання нею своїх зобов`язань.

На обґрунтування подання зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 55473583 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 537/2460/17 від 06.12.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 68394 грн. 29 коп. Оскільки до теперішнього часу боржником рішення суду не виконується, просить вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Старший державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донець Я.В. у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляді справи у його відсутність.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Встановлено, що на виконанні Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження № 55473583 з примусового виконання виконавчого листа № 537/2460/17, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 06.12.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 22.04.2017 в розмірі 67716 грн. 19 коп. та судового збору у розмірі 678 грн. 10 коп.

09.01.2018 старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донцем Я.В. направлено сторонам виконавчого провадження копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується супровідним листом.

Постановою старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Донця Я.В. від 09.01.2018 накладено арешт на майно боржника.

Старшим державним виконавцем проводились певні заходи з приводу перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 . Так, згідно з відомостями Пенсійного фонду України станом на 09.01.2020 та від 12.08.2020 боржник не є отримувачем пенсії, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює; згідно повідомлення управління Державної фіскальної служби України від 10.01.2010 ОСОБА_1 на обліку в органах ДПС не перебуває; інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня;

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 33 Конституції України передбачено, шо кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21.01.1994 № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України». Згідно з положеннями п. 5 статті 6 даного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежі.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, що позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Саме по собі невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язковою обставиною, яка підлягає встановленню, є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань та доведення цього факту виконавцем в порядку, встановленому статтею 81 ЦПК України. Крім того, звернення виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути крайнім заходом, який може застосовуватися до боржника у разі його ухилення від виконання судового рішення, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки таке застосування призведе до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, що позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Саме по собі невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього відповідним рішенням зобов`язань.

Відповідно до актів від 23.01.2019, 23.01.2020, 17.03.2020, 12.06.2020, які складені в присутності понятих, при виході за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено зі слів сусідів, що боржник ОСОБА_1 знаходиться тимчасово на заробітках за кордоном. Дані акти не можуть бути прийнятим судом до уваги як доказ умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, при цьому вони не містять вказівки на осіб, зі слів яких було встановлено викладені у актах обставини.

З матеріалів виконавчого провадження, що додані до подання, не вбачається, що боржник взагалі знає про його наявність, відсутні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець в поданні зазначає, що на адресу місця реєстрації боржника: АДРЕСА_1 була направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження, однак суду не надано доказів того, що вона отримана боржником.

Отже, звернення державноговиконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути крайнім заходом, який застосовується до боржника у разі його ухилення від виконання судового рішення, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Оскільки державний виконавець не довів наявність факту умисного ухилення боржника від виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення подання.

Керуючись статтею 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя: С.О.Фадєєва