П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року м. Київ

Справа № 22-9651 Головуючий у1-й інстанції - Підпалий В. В.

Унікальний № 757/58075/19-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Укргазбанк» про стягнення коштів та моральної шкоди, -

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ОСОБА_2 , третя особа: АТ «Укргазбанк», про стягнення коштів та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 208 000 грн, 22 010 грн 10 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн (а.с.1-3).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: АТ «Укргазбанк», про стягнення коштів та моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованої ухвали, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження (а.с.34-35).

Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходило.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до ОСОБА_2 , третя особа: АТ «Укргазбанк», про стягнення коштів та моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: АТ «Укргазбанк» про стягнення коштів та моральної шкоди залишено без руху.

Роз`ясненопозивачу можливість усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію вказаної ухвали позивачем отримано 07 січня 2020 року (а.с. 13).

05 лютого 2020 року на адресу районного суду надійшов лист представника позивача, у якому, на його думку, він виконав вимоги ухвали від 08 листопада 2019 року, та в якому було зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав та надав роздруківку, яка містить інформацію про фізичну особу ОСОБА_2 .

Повертаючи позовну заяву позивачу районний суд виходив з того, що позивачу була надана можливість для усунення недоліків в зазначений судом строк, разом з тим позивач не виконав вимоги ухвали від 08листопада 2019 року та недоліки позовної заяви не усунув.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні питання, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для визнання неподаною та повернення позовної заяви відповідають обставинам справи.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Матеріали справи свідчать, що звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 обгрунтовував його тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, що підтверджується розпискою, згідно якої позивач зобов`язався сплатити повну ціну автомобіля, а саме 8 000 доларів США, а відповідач зобов`язалась передати автомобіль у вланість позивача. Позивач сплатив вартість автомобіля в повному обсязі, а саме 90 516 грн 35 коп. сплатив на рахунок виконавчої служби борг відповідачки перед АТ «Укргазбанк» згідно рішення Печерського районного суду м. Києва та виконавчий збір, що підтверджується квитанцією банку від 18 листопада 2016 року та готівкою грошові кошти на загальну суму 8 000 доларів США, що підтверджується розпискою, а відповідач передала його Позивачеві та видала довіреність на переоформлення автомобіля, але при зверненні для переоформлення документів на автомобіль в даній послузі було відмовлено, оскільки АТ «Укргазбанк» не зняв після спплати боргу згідно рішення суду та нараховує по сьогоднішній день штрафні санкції по кредитному договору на дане обтяження через відповідні органи на автомобіль у зв`язку з цим банк вимагає сплати додаткових коштів. Позивач сплативши повну вартість автомобіля звернувся до Відповідача з проханням вирішити дану ситуацію, але Відповідач відмовилась.

Також ОСОБА_1 зазначав, що він звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову на підставі Закону україни «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що звільнення від сплати судового збору встановлено за подання позову за умови, що, по-перше, цей позов подається споживачем, по-друге, позов стосується порушених прав позивача, як споживача у спірних правовідносинах.

Однак у спірних правовідносинах позивач не є споживачем послуг, зокрема, й фінансових.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто, визначальною ознакою, яка характеризує фізичну особу, як споживача, є те, що ця особа придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію.

У свою чергу, продукція, згідно з п. 19 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Відповідно до п. 18 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Крім того, з заявленої ОСОБА_1 позовної заяви убачається, що відповідачем зазначена саме ОСОБА_2 , а не ФОП ОСОБА_2 (а.с. 1).

За таких обсьтавин не викликає сумнівів той факт, що у спірних правовідносинах укладання між сторнами договору купівлі-продажу автомобіля не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на таке, доводи апеляційної скарги про те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви відхиляються апеляційним судом як неприйнятні.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно витягу ЄДРПОУ ОСОБА_2. є фізичною особою-підприємцем, такорж не можуть бути прийтяні апеляційним судом, оскільки з вказаного витягу також убачаються види діяльності ФОП ОСОБА_2 в переліку яких відстуній такий вид діяльності, як продаж автомобілів (а.с. 15, 16), а отже і договір, який укладався між сторонами щодо продажу автомобіля, укладався з ОСОБА_2 як з фізичною особою.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома