ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1392/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/185/20 Категорія: 310000000 Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу: ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових коштів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 07 серпня 2010 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , який рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2017 року розірвано.

Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого відповідач виплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, стягнуті рішенням суду.

Зазначає, що з листопада 2019 року виникла необхідність повного медичного обстеження їх сина щодо підозри на бронхіальну астму та загострення алергічного реніту, панкріотопатію, внаслідок чого проводилось його лікування.

Вважає, що зважаючи на дохід батька дитини, він має змогу надавати матеріальну підтримку на лікування сина, але в добровільному порядку надавати таку допомогу відмовляється.

Оскільки загальні витрати на лікування дитини склали 9340 грн, на думку позивача, відповідач повинен виплатити їй половину зазначеної суми.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь із ОСОБА_2 4670 грн додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що зазначення в медичних документах про те, що дитина має певні захворювання без відомостей про потреби у їх лікуванні, його характеру та обсягу, не є підставою вважати ці обставини особливими та такими, що потребують додаткових витрат. Крім того, визначені позовом додаткові витрати позивача здійснені добровільно, без узгодження із відповідачем, тому достатніх правових підстав для виникнення у відповідача грошового зобов`язання відшкодувати ці витрати суд не вбачає.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, вважає, що рішення суду є необґрунтованим, незаконним та ухваленим з недотриманням норм матеріального права, у зв`язку із чим просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, крім доводів викладених у позовній заяві, вказує, що суд відхиляючи її докази на витрати по обстеженню дитини та лікуванню зазначав про відсутність підтверджень, що дані витрати понесені саме нею, однак позивач вважає, що нею подані належні та допустимі докази понесення таких витрат.

Посилання суду на те, що нею заявлено вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, а саме половину заробітної плати відповідача, ОСОБА_1 також вважає необґрунтованими, оскільки нею заявлено вимогу про відшкодування їй половини вартості лікування дитини, а не половину заробітної плати відповідача.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві зазначає, що для підтвердження необхідності тих лікарських препаратів, які вказані у фіскальних чеках поданих позивачем, та того, що дитина, починаючи з 08 грудня 2019 року по 11 грудня 2019 року хворіла, ОСОБА_1 не надала як доказ звернення до лікаря та призначення лікаря на придбання медичних препаратів.

Звертає увагу суду, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, які позивачем надано не було.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 2010 року по 28 квітня 2017 року, що підтверджується копією рішення Смілянського міськрайнного суду Черкаської області справа №703/942/17 від 28 квітня 2017 року.

Від даного шлюбу у сторін у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24 квітня 2015 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 березня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2017 року і до повноліття дитини.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 вказувала, що з листопада 2019 року виникла необхідність повного медичного обстеження сина ОСОБА_3 у зв`язку із підозрою на бронхіальну астму та загострення алергічного реніту, панкріотопатію, внаслідок чого була необхідність у його лікуванні.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У даному випадку на підтвердження позовних вимог позивачем надано епікриз, підписаний лікарем ОСОБА_4 , у відповідності до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на лікуванні з 23 листопада 2019 року по 02 грудня 2019 року з діагнозом бронхіальна астма з персистируючим протіканням, загострення; алергічний реніт; синдром гіперактивності; панкреотопатія (а.с. 9).

В даному епікризі зазначені проведені обстеження та призначене лікування, яке включало в себе інгаляцію з беродуалом, пульмікортом, гленспрей в ніс, фосфалюгель, хітакса, атма.

На підтвердження проведених обстежень позивачем надано документи замовлених лабораторних досліджень в «Сінево», а саме: дослідження Alex тест, яке проведено 25 листопада 2019 року та відповідно до фіскального чеку за його проведення нею сплачено 5796 грн (а.с. 13); дослідження Бакпосів сечі + антибіотикограма, яке проведено 13 листопада 2019 року та відповідно до фіскального чеку за його проведення сплачено 310 грн (а.с. 14).

Колегія суддів, беручи до уваги дослідження, які були проведені за призначенням лікаря приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на дослідження Alex тест підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки проведення такого дослідження міститься у епікризі та зроблене під час лікування спільного сина сторін у справі.

Щодо призначеного медикаментозного лікування, то з наданих позивачем фіскальних чеків вбачається, що лише придбання лікарських препаратів «Хітакса» та «Пульмікорт» 28 листопада 2019 року на суму 87, 86 грн (а.с. 15) було здійснено за призначеним лікарем лікуванням, згідно з епікризом. Тому вказані витрати колегія суддів також вважає доведеними позивачкою.

Придбання інших ліків за фіскальними чеками, які містяться в матеріалах справи не підтвердженні призначенням та рецептом лікаря, а тому не можуть бути взяті до уваги судом, як необхідні для лікування дитини.

Витрати на проведення лабораторного дослідження «Бакпосів сечі + антибіотикограма», яке проведено 13 листопада 2019 року у лабораторії «Сінево» (а.с. 14), колегія суддів вважає не доведеними, оскільки в епікризі міститься обстеження «Діастаза сечі 64 од.», яке проведено 29 листопада 2019 року. Тому даний вид обстеження колегія суддів вважає таким, що проведений не за призначенням лікаря, а тому не може бути врахований як додаткові витрати на лікування дитини.

Отже, враховуючи наведені судом обставини, та зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати у зв`язку із обставинами, що можуть виникнути (в даному випадку лікування сина), колегія суддів вважає обґрунтованою суму для стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на лікування сина в розмірі 2941,93 грн (5796 грн + 87,86 грн) / 2).

Щодо можливості надання такої допомоги відповідачем, то виходячи із довідки про доходи №270 від 16 грудня 2019 року, загальна сума доходу відповідача ОСОБА_2 за жовтень-листопад 2019 року без урахування аліментів становить 12083, 66 грн, а тому відповідач може надати кошти на відшкодування понесених позивачем витрат на лікування сина у сумі 2941,93 грн.

Відповідно до положень п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Враховуючи наведене апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового із частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач повинен сплатити судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог до державного бюджету України, а саме в сумі 1324,7 грн (840,8*63%)+ (1261,2*63%).

Керуючись статтями 374, 376, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасувати та прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2941 гривень 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1324 гривень 70 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389

Цивільного процесуального кодексу України.

Судді