Головуючий у І інстанції Трусова Т.О.
Провадження №22-ц/824/1322/2020 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Фаворит» на ухвалу судді Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Фаворит» до Державного підприємства «Сетам», Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів та акту про проведені електронні торги,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ТОВ «Лізингова компанія «Фаворит» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Сетам», Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів та акту про проведені електронні торги.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ТОВ «Лізингова компанія «Фаворит» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач ТОВ «Лізингова компанія «Фаворит» подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Любарець А.Ю. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір виник між двома юридичними особами, а саме: ПАТ «Радикал Банк» та ТОВ «Лізингова компанія «Фаворит» з приводу майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, а тому спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За приписами пункту 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 11.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Радикал Банк» (третя особа) та ТОВ «Лізингова компанія «Фаворит» (позивач), було укладено кредитний договір, виконання умов якого з боку позичальника було забезпечено іпотекою згідно з укладеним між ними іпотечним договором. Згідно умов іпотечного договору позивач передав в іпотеку банку належні йому на праві власності нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 396, в літ. А) загальною площею 182,50 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом Господарського суду м. Києва від 31.03.2017 року з ТОВ «Лізингова компанія «Фаворит» на користь ПАТ «Радикал Банк» стягнута заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 1 549 386,63 грн.

В рамках зведеного виконавчого провадження, яке перебувало на виконанні Солом`янського РВ ДВС м. Київ, Державне підприємство «Сетам» провело електронні торги з реалізації предмета іпотеки, переможцем яких визнано ОСОБА_1 .

У статті 1 Конституції Україна проголошується правовою державою, і, як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини та громадянина в суді шляхом здійснення правосуддя. Зобов`язання держави забезпечувати право кожної людини на доступ до ефективних і справедливих послуг у сфері юстиції та правосуддя закріплено як основоположні принципи в Конституції України, національному законодавстві та її міжнародних зобов`язаннях, у тому числі міжнародних договорах, стороною яких є Україна.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір (частини перша, третя статті 124 Конституції України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції від 29.09.2016 року № 2831/5, електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. У цьому випадку покупцем виступає фізична особа ОСОБА_1 .

Отже, з аналізу правової природи торгів як договору купівлі-продажу, його суб`єктного складу та особливостей вказаного договору, однією зі сторін якого є фізична особа, чиї права на придбане майно оспорюються, можна зробити висновок, що учасниками справи є як юридичні, так і фізичні особи, а предметом є спір про право цивільне.

У справі, що переглядається, між сторонами позовного провадження не існувало правовідносин, які притаманні господарській діяльності та господарським правовідносинам.

Отже, незалежно від того, у якій юрисдикції розглянуто справу, на виконання рішення у якій проводилися торги, визначення юрисдикції у справі про визнання торгів недійсними залежить від суб`єктного складу сторін договору, а з урахуванням того, що продавцем є юридична особа, - то від того, чи є покупець юридичною чи фізичною особою та від змісту правовідносин між сторонами, які є цивільними. Якщо набувачем майна є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вищенаведені висновки узгоджуються з позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного суду від 21 березня 2018 року по справі № 752/3212/16-ц (Провадження № 14-3цс18).

Враховуючи те, що покупцем реалізованого на електронних торгах майна є фізична особа ОСОБА_1 , відповідач по справі, і між сторонами позовного провадження не існує правовідносин, які притаманні господарській діяльності та господарським правовідносинам, позовна заява ТОВ «Лізингова компанія «Фаворит» про визнання електронних торгів недійсними підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в зв`язку із чим помилковим є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Дарницьким районним судом м. Києва ухвалу від 04 червня 2019 року постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Фаворит» - задовольнити.

Ухвалусудді Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року- скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядкудо Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: