Справа № 158/485/20 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/833/20 Категорія: 109 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,

з участю секретаря судового засідання Концевич Я. О.,

представника позивача Грибан Ж. В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації, про зміну місця проживання дитини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , подану його представником ОСОБА_5 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_3 в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 квітня 2018 року було затверджено мирову угоду між ним та відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до умов якої:

- ОСОБА_3 не заперечує проти визначення основного місця проживання неповнолітніх дочок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_1 не заперечує проти проживання ОСОБА_3 з неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , в період її робочих днів;

- ОСОБА_3 не заперечує проти проживання ОСОБА_1 з неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в період її вихідних днів, між робочими днями;

- ОСОБА_3 не заперечує проти проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період відпустки протягом 14-ти днів поза меж м. Ківерці, а також за межами України;

- ОСОБА_1 не заперечує проти проведення спільного відпочинку ОСОБА_3 з їхніми неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період відпустки протягом 14-ти днів поза меж м. Ківерці, а також за межами України;

- зобов`язано ОСОБА_1 дотримуватись умов цієї угоди і не чинити перешкод для побачень, проживання батька з дітьми, передбачених цією угодою. У разі зміни проживання дитини повідомляти про це ОСОБА_3 ;

- зобов`язано ОСОБА_3 дотримуватись умов цієї угоди і не чинити перешкод для побачень, проживання матері з дітьми, передбачених цією угодою. У разі зміни проживання дитини повідомляти про це ОСОБА_1 ;

- зобов`язано ОСОБА_1 дотримуватись умов цієї угоди і після закінчення побачень, проживання, вчасно доставляти дітей за місцем проживання ОСОБА_3 ;

- зобов`язано ОСОБА_3 дотримуватись умов цієї угоди і після закінчення побачень, проживання, вчасно доставляти дітей за місцем проживання ОСОБА_1 ;

- у разі хвороби дітей чи дитини, підтвердженої медичними документами, або наявності об`єктивних ознак якого-небудь захворювання зобов`язано ОСОБА_1 не наполягати на доставлені дітей чи дитини, за їхнім місцем проживання, або діяти за спільним погодженням;

- у разі хвороби дітей чи дитини, підтвердженої медичними документами, або наявності об`єктивних ознак якого-небудь захворювання зобов`язано ОСОБА_3 не наполягати на доставлені дітей чи дитини, за їхнім місцем проживання, або діяти за спільним погодженням;

- зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно приймати участь у вихованні, медичному обстеженні, лікуванні дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання;

- зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати дітей проти батька чи матері;

- наслідки укладення мирової угоди, зміст ст. ст. 204 208 ЦПК України, сторонам відомі і зрозумілі.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Ківерцівської державної районної адміністрації, до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей закрито.

Позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання даної мирової угоди, у зв`язку з чим менша донька ОСОБА_4 більше півтора року проживає з ним, перебуває на повному його утриманні, не бажає повертатись до матері ОСОБА_1 , оскільки остання чинила систематично щодо неї психологічне та фізичне насильство. В той же час, старша донька ОСОБА_6 не бажає спілкуватись з ним.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_3 просив суд змінити основне місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначене в мировій угоді від 02 квітня 2018 року справа № 158/2961/17 з матір`ю ОСОБА_1 , на основне місце проживання з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишивши її на його утриманні і вихованні за адресою: АДРЕСА_2 ; врахувати інтереси доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виявила інтерес та бажання змінити основне місце проживання, та проживати з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишивши її на його утриманні і вихованні за адресою: АДРЕСА_2 , а також вважати вказане як нововиявлену обставину.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_3 його представником - ОСОБА_5 , позивач просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає про неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд не врахував інтересів дитини, не взяв до уваги тієї обставини, що в провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. З огляду на відмову у цьому позові належить очікувати рішення про задоволення позову про примусове відібрання дитини від батька, а це завдасть малолітній дитині тяжкої психологічної травми, наслідки якої неможливо передбачити. Суд не врахував думки самої дитини про бажання проживати з батьком ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що позивач ОСОБА_3 постійно утримує меншу доньку в себе, перешкоджає зустрічам матері з донькою, не допускає державних виконавців, працівників служби у справах дітей до місця свого проживання для перевірки умов їхнього проживання. Малолітня донька ОСОБА_4 неодноразово проходила психологічні обстеження та тести, за результатами яких вона виявляла небажання відвідувати батька за місцем проживання, плакала, має позитивні стосунки з мамою, подальші тестування не були проведені, так як донька почала проживати з батьком.

У судове засідання позивач не з`явився. Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою позивача ОСОБА_3 апеляційний суд відхилив, оскільки позивачем та його представником не подано суду доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання. Стверджуючи, що позивач не з`явився у зв`язку з хворобою, представник позивача ОСОБА_5 повідомила, що будь-яких перешкод подати до суду такі докази, не існує.

Судом відхилено клопотання про повторний допит як свідка малолітньої дитини Політики Роксолани, призначення психологічної експертизи на підставі ст. 367 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для зміни місця проживання малолітньої дитини, визначеного судом, та визначення місця проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_3 .

Такий висновок суду ґрунтується на законі і відповідає фактичним обставинам у справі.

Встановлено, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 квітня 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Ківерцівської державної районної адміністрації, до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей, було затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до умов якої:

- ОСОБА_3 не заперечує проти визначення основного місця проживання неповнолітніх дочок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_1 не заперечує проти проживання ОСОБА_3 з неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , в період її робочих днів;

- ОСОБА_3 не заперечує проти проживання ОСОБА_1 з неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в період її вихідних днів, між робочими днями;

- ОСОБА_3 не заперечує проти проведення спільного відпочинку ОСОБА_1 з неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період відпустки протягом 14-ти днів поза меж м. Ківерці, а також за межами України;

- ОСОБА_1 не заперечує проти проведення спільного відпочинку ОСОБА_3 з їхніми неповнолітніми дочками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період відпустки протягом 14-ти днів поза меж м. Ківерці, а також за межами України;

- зобов`язано ОСОБА_1 дотримуватись умов цієї угоди і не чинити перешкод для побачень, проживання батька з дітьми, передбачених цією угодою. У разі зміни проживання дитини повідомляти про це ОСОБА_3 ;

- зобов`язано ОСОБА_3 дотримуватись умов цієї угоди і не чинити перешкод для побачень, проживання матері з дітьми, передбачених цією угодою. У разі зміни проживання дитини повідомляти про це ОСОБА_1 ;

- зобов`язано ОСОБА_1 дотримуватись умов цієї угоди і після закінчення побачень, проживання, вчасно доставляти дітей за місцем проживання ОСОБА_3 ;

- зобов`язано ОСОБА_3 дотримуватись умов цієї угоди і після закінчення побачень, проживання, вчасно доставляти дітей за місцем проживання ОСОБА_1 ;

- у разі хвороби дітей чи дитини, підтвердженої медичними документами, або наявності об`єктивних ознак якого-небудь захворювання зобов`язано ОСОБА_1 не наполягати на доставлені дітей чи дитини, за їхнім місцем проживання, або діяти за спільним погодженням;

- у разі хвороби дітей чи дитини, підтвердженої медичними документами, або наявності об`єктивних ознак якого-небудь захворювання зобов`язано ОСОБА_3 не наполягати на доставлені дітей чи дитини, за їхнім місцем проживання, або діяти за спільним погодженням;

- зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно приймати участь у вихованні, медичному обстеженні, лікуванні дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання;

- зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати дітей проти батька чи матері;

- наслідки укладення мирової угоди, зміст ст. ст. 204 208 ЦПК України, сторонам відомі і зрозумілі.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Ківерцівської державної районної адміністрації, до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей закрито (а.с.17-18).

Із змісту позовної заяви, апеляційної скарги, пояснень сторін при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції вбачається, що ухвала Ківерцівського районного суду від 02 квітня 2018 року в даній справі, якою затверджено мирову угоду про визначення місця постійного проживання неповнолітніх дітей, у тому числі малолітньої Політики Роксолани, з матір`ю ОСОБА_1 , не виконана.

З Актів державного виконавця Ківерцівського районного відділу державної виконавчої служби Ківерцівського району, складених при примусовому виконанні цієї ухвали, вбачається, що батько ОСОБА_3 відмовляється виконати ухвалу.

У даному судовому засіданні представник позивача заперечила відмову позивача виконувати ухвалу суду та пояснила, що причиною невиконання ухвали є відмова ОСОБА_4 , 2013 року народження, йти на проживання до матері.

Також представник пояснила, що у дитини Політики Роксолани, при згадці про матір, починається істерика, вона замикається у собі, а своєї відмови йти до матері, не пояснює.

Апеляційний суд встановив, що така поведінка відбувається з часу, коли після останніх відвідин батька на початку 2019 року, останній залишив дитину в себе, пославшись на те, що донька не бажає йти до матері. Станом на 2019 рік Політиці ОСОБА_7 виповнилося 6 років.

На запитання суду, чи звертався позивач у зв`язку з такою поведінкою дитини за фаховою допомогою до психолога , а не виключно для проведення тестувань, або ж за консультацією до сімейного лікаря, представник позивача відповіла заперечно.

На підставі наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що позивач вважає таку поведінку дитини та її відношення до матері прийнятними. Разом з тим представник позивача не пояснила, яких заходів вживав позивач, щоб змінити такі обставини та виховувати у малолітньої доньки повагу до матері, до своєї старшої сестри, обмежився лише мовчазним погодженням безпричинного заперечення малолітньої дитини.

У суді апеляційної інстанції представник позивача неодноразово наголошувала на довірливі стосунки позивача з його малолітньою дитиною ОСОБА_8 , разом з тим наведені обставини вказують на протилежне, на небажання дитини ділитись з батьком своїми емоціями та переживаннями. Аргументи представника позивача про вчинені матір`ю образи, насильство по відношенню малолітньої доньки, апеляційний суд вважає неспроможними в зв`язку з відсутністю жодного доказу про такі обставини.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації від 14 серпня 2019 року № 11/2 встановлено факт порушення позивачем ОСОБА_3 прав малолітньої доньки ОСОБА_4 (а.с.85).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції судом в присутності психолога, представника служби у справах дітей малолітня дочка ОСОБА_9 висловила бажання проживати на даний час з батьком позивачем по справі ОСОБА_3 .

Як вбачається з висновків допитаної в якості спеціаліста психолога ОСОБА_10 , до жодного з запропонованого вибору із заявлених осіб (подруга ОСОБА_11 , тата, татова мама (бабуся), мама і дідусь ОСОБА_12 , подруга ОСОБА_13 і сестра ОСОБА_14 ), дівчинка не ставиться негативно, упереджено (окрім тих осіб, які не є колом заявлено інтересу). Спілкування з ОСОБА_7 , а також результати діагностичного матеріалу дали змогу побачити, що у дівчинки порушений емоційний зв`язок з мамою та сестрою. У свою чергу, є розбіжність між усвідомленим ставленням до мами та сестри ОСОБА_7 і підсвідомим потягом до них. Емоційні зв`язки між ОСОБА_7 , батьками і сестричкою є порушеними, потребують детального аналізу і психокорекційної роботи за участю психолога з метою налагодження гармонійних батьківсько-дитячих взаємин, оскільки втрата контакту з одним із батьків на даному етапі і його відсутність у подальшому житті може стати психічною травмою і в майбутньому відбитись на міжособистісних стосунках дівчинки (а.с.108-109).

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ст. 160 СК України).

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства в України є обов`язковість судового рішення.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що роздільне проживання неповнолітніх сестер та розлучення з матір`ю поглибить їх психоемоційну кризу і не може сприяти розвитку нормальних батьківських (батька і мами) відносин, а тому з огляду на те, що першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, обґрунтовано вважав, що підстави для визначення місця проживання меншої дочки ОСОБА_4 з батьком відсутні.

Також апеляційний суд вважає за необхідне відмітити, що будь-яких доказів про зміну обставин, які існували на час постановлення Ківерцівським районним судом Волинської області ухвали від 02 квітня 2018 року про затвердження мирової угоди, якою визначено місце проживання дітей з матір`ю, позивачем не подано.

Висловлювання малолітньою ОСОБА_8 побажання перейти на проживання до батька, відбулось не внаслідок правомірної поведінки батька дитини, а в силу тривалого невиконання рішення суду, яке набрало законної сили. Встановлено, що це судове рішення перебуває в процесі примусового виконання, воно не втратило законну силу і не скасоване, тому не може бути піддано під сумнів. Пред`явлення позову про зміну місця проживання дитини, яке визначене судовим рішенням, що набрало законної сили, за відсутності доказів про зміну обставин після його постановлення, суперечить положенням ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення у даній справі впливає на наслідки вирішення Ківерцівським районним судом Волинської області справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про примусове відібрання дитини, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції. Кожна із справ мають самостійний предмет спору, а вирішення даного спору ніяким чином не впливає на вирішення спору про відібрання дитини, який перебуває в провадженні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на норми ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141 СК України, положення Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, Декларації прав дитини, якими закріплено положення про врахування думки дитини при вирішенні питань, які стосуються її життя, про врахування найкращих інтересів дитини, та вважає , що судом ці норми були порушені. Такі доводи апеляційний суд відхиляє, оскільки вони ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні зазначених норм права, на неправильному розумінні правового змісту норм щодо врахування судом думки дитини, помилково ототожнює поняття «думка, бажання дитини» та поняття «найвищого інтересу дитини», які є абсолютно відмінними. Жодна із наведених в апеляційній скарзі норм права не містить вказівки про пріоритетність необґрунтованих побажань малолітніх і неповнолітніх дітей та обов`язок суду їх виконувати.

З матеріалів справи вбачається, що суд, вислухавши думку малолітньої дитини, врахував її, надав правильну правову оцінку в сукупності з іншими доказами відповідно до положень ст. 89 ЦПК України та відмовив у задоволенні позову, оскільки це відповідає найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_4 .

Нормами СК України гарантовано рівність прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей. Тому право позивача ОСОБА_3 на спілкування з малолітньою донькою, на участь у її вихованні і утриманні, незалежно від місця її проживання, не заперечується та не порушується постановленим місцевим судом рішенням про відмову у визначенні місця проживання дитини з батьком.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану його представником Грибан Жанною Володимирівною залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: