ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/696/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Міщій О. Я.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника позивача ОСОБА_1

адвоката - Бурко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/27621/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 лютого 2020 року, постановлену суддею Ромазан В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Іванісіка Сергія Васильовича, Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного реєстратора Іванісіка С.В., Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46525886 від 18.04.2019 року, Державного реєстратора Івансік С.В., Білобожницька сісльська рада Чортківського району Тернопільської області, скасувати запис про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 97,3 кв.м., номер запису про право власності 312314437, реєстраційний номер об`єкта 101, поновити право власності ОСОБА_1 на зазначений об`єкт нерухомості.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2019 року заборонено ПАТ «Укрсоцбанк» та його правонаступникам вчиняти дії з відчуженням третім особам права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 97,3 кв.м., номер запису про право власності 31231437, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Представник АТ «Альфа банк» 30.01.2020 року звернувся до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідач може понести збитки, пов`язані із забезпеченням позову. Вартість забезпеченої квартири становить 1112376 грн., тому у випадку неможливості відчуження АТ «Альфа Банк» квартири, знизиться її вартість, розмір зустрічного забезпечення, є співмірним із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. На підставі вищенаведеного просить, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у даній справі шляхом внесення на депозитний рахунок Тернопільського міськрайонного суду грошових коштів у розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 лютого 2020 року у задоволенні клопотання представника АТ «Альфа Банк» про зустрічне забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду від представника Акціонерного товариства "Альфа-Банк" поступила апеляційна скарга, в якій скаржник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання АТ "Альфа-Банк" про зустрічне забезпечення. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що заборона вчиняти дії щодо реалізації квартири позбавляє АТ «Альфа-Банк» можливості реалізувати правомочності власника, зокрема продати вказану квартиру або здати в оренду.

Вважає, що позов поданий позивачем з ознаками порушення прав Банку як власника майна, а тому йому має бути гарантована реальна можливість захистити свої права, оскільки існує ризик спричинення збитків АТ «Укрсоцбанк».

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Бурко О.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що судом першої інстанції правильно оцінені всі докази щодо доводів банку про необхідність застосування зустрічного забезпечення та обгрунтовано визнав їх безпідставними. Банк не надав жодного доказу на підтвердження наявності ризиків обмежень його права користування квартирою.

АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання .

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бурко О.В. апеляційну скаргу заперечив, ухвалу суду вважає законною.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про зустрічне забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави, відповідно до вимог ч.3 ст.154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення позову.

З таким висновком погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до частини 4статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ятастатті 154 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у листопаді 2019року звернувся до суду із позовом до державного реєстратора Іванісіка С.В., Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та поновлення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2019 року вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони ПАТ «Укрсоцбанк» та його правонаступникам вчиняти дії з відчуженням тертім особам права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 97,3 кв.м., номер запису про право власності 31231437, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

ОСОБА_1 є громадянином України, має зареєстроване у встановленому порядку місце проживання на території України, а саме: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, заявником не зазначено та не подано суду доказів, які б підтверджували, що майновий стан позивача або його дії, можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови йому у позові.

Так, відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року, справа №753/2380/18-ц).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стосовно наведених у апеляційній скарзі доводів щодо незастосування судом першої інстанцій інстанції зустрічного забезпечення, необхідно зазначити, що з огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, з урахуванням відсутності доказів завдання відповідачу збитків вжиттям заходів забезпечення позову, доводи скарги щодо порушення норм процесуального права в частині зустрічного забезпечення на правильність висновків суду першої інстанції , щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову не впливають.

Колегія суддів зазначає, що застосований судом вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Окрім того, не заслуговують до уваги доводи апеляційної скарги, що внаслідок проживання іпотекодавця та членів його сім`ї у спірній квартирі, відповідачеві може бути завдано збитків, оскільки такі доводи не містять правових підстав для висновку про те, що забезпечення позову у даній справі може спричинити реальних збитків відповідачеві.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга відповідача не містить.

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "'Альфа-Банк" - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2020 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

Г.В. Бершадська

Судді: О.Я. Міщій