Справа № 362/4518/15
Провадження № 6/362/37/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2020 року Васильківський міськраойнний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судових засідань - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області подання заступника начальника відділу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кияниці Л. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника відділу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кияниця Л. звернулась до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - до виконання нею своїх зобов`язань.

Подання обґрунтовує тим, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань згідно виконавчого листа за № 362/4518/15, виданого 16.01.2019 р. Лисянським районним судом Черкаської області про встановлення ОСОБА_2 часів спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10 до 17 години, а в літній період строком до одного місяця за домовленістю батьків. Зазначає, що боржник не виконує рішення суду, ухиляється від його виконання. Враховуючи викладене, просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Суд, керуючись приписами ст. 441 ЦПК України, якими визначено, що суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, не викликав у судове засідання стягувача та боржника.

Представник Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився.

Дослідивши подання, долучені матеріали, з`ясувавши обставини справи давши їм правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Норми Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулюють порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначають випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюють порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, згідно п.5 ч.1 ст. 6 цього Закону, однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є ухилення ним від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Положеннями статті 11 Закону України "Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Судом встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 58187818 з примусового виконання виконавчого листа № 362/4518/15, виданого 16.01.2019 р. Лисянським районним судом Черкаської області про встановлення ОСОБА_2 часів спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10 до 17 години, а в літній період строком до одного місяця за домовленістю батьків.

24.01.2019 р. на адресу Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 разом з оригіналом виконавчого листа про примусове виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 16.01.2019 р. про визначення способу участі батька у вихованні дитини та призначення часів побачення з дитиною та визначення місця проживання дитини на час виїзду ОСОБА_1 за кордон.

25.01.2019 р. старшим державним виконавцем Кияницею Лілією Сергіївною керуючись ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, разом з викликом з`явитись на прийом до державного виконавця 07.02.2019 р. з метою визначення місця побачення з дитиною.

08.02.2019 р. на адресу Відділу подано заяву представника боржника ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) за вхідним номером 1170, в якій повідомляється та пропонується місце побачення за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем 25.03.2019 р., керуючись ст.32 Закону, винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 31.03.2019 р., так як рішенням Лисянського суду Черкаської області від 10.11.2017 р. ОСОБА_1 надано тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Словацької Республіки разом з матір`ю з обов`язковим поверненням дитини до України для проживання в ній з ОСОБА_1 до 31.03.2019 р.

Постанову про накладення штрафу на Боржника винесено після перевірки державного виконавця (ч. 2 ст. 64 '') виконання рішення суду Боржником, (про що складено акти державного виконавця від 13.04.2019 р., 27.04.2019 р., та 11.05.2019 р.).

28.07.2019 р. та 02.08.2019 р. виходом державного виконавця встановлено, що стягувач ОСОБА_2 на зустріч з дитиною не з`явився, про що складені відповідні акти.

10.08.2019 р. зустріч відбулася.

20.08.2019 р. на адресу боржника направлено вимогу про надання інформації про домовленість сторін щодо побачення Стягувача з дитиною в літній період, а 09.09.2019 р. державним виконавцем повторно винесено постанову про накладення штрафу на боржника.

На підставі зазначеного, державним виконавцем зроблено висновок, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Разом з тим, винесення постанови про накладення на боржника стягнення у вигляді штрафу також не є беззаперечним доказом ухилення від виконання рішення боржником, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази їх вручення.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі - ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження".

У судовій практиці постає питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, оскільки в Законі України «Про виконавче провадження» його значення не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та в Законі України «Про виконавче провадження», визначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Оскільки, відповідно до ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасна явка за викликом державного виконавця, тощо.

Матеріалами подання стверджується, що зустріч з дитиною двічі не відбувалась саме з вини стягувача у виконавчому провадження, а щодо ухилення боржника в матеріалах подання відсутні докази того, що виконавець з`ясував причини невиконання рішення суду, у зв`язку з чим неможливо зробити висновок про наявність факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення. Суд, вважає, що факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нею судовим рішенням, не доведений, оскільки не є об`єктивно наявним та з матеріалів справи не вбачається.

Крім того, матеріали подання містять лист служби у справах дітей та сімї Васильківськї міської ради Київської області від 08.04.2019 р., адресований Васильківському МРУЮ ГТУЮ, в якому зазначено, що батько малолітньої ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , надав нотаріально посвідчену згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон в пурод з 31.03.2019 р. по 31.03.2021 р. На даний час ОСОБА_3 разом з матір`ю тимчасово проживає за межами Укра/їни в Словаччині за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи викладене, служба вважає за недоцільне проводити будь-які виконавчі дії по виконавчому провадженню №5060 від 25.03.2019 р.

Про вказані обставини також було повідомлено представником ОСОБА_1 шляхом направлення листа на адресу Васильківського МРУЮ ГТУЮ ( вх. №3387 від 15.04.2019 р.), що міститься в матеріалах подання.

Враховуючи вищевикладене, наявність лише самого зобов`язання не може бути підставою для обмеження останньої у праві виїзду за межі України, оскільки захід примусового виконання рішень, який просить застосувати держаний виконавець, є найсуворішим, так як обмежує особу у свободі вільного пересування, яка гарантується Конституцією України.

Відтак, у задоволенні подання заступника начальника відділу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кияниці Л. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , - слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст.258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання заступника начальника відділу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кияниці Л. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Л.М. Кравченко