Справа № 345/344/19
Провадження № 22-ц/4808/288/20
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Горейко М.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою заступника начальника Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби про роз`яснення судового рішення, з апеляційною скаргою в.о. Генерального директора АТ «Оріана» на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2019 року, постановлену суддею Якимівим Р.В.,

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2019 року заяву заступника начальника Калуського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби задоволено. Роз`яснено, що слід стягнути з Акціонерного товариства «Оріана» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 869,19 гривень (без урахування податків та інших обов`язкових платежів), а також 4000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 18 червня 2019 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ухвалене рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оріана» про захист трудових прав, надання щорічної відпустки, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яким позов задоволено частково, вирішено в тому числі стягнути з Акціонерного товариства «Оріана» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 869, 19 гривень, а також 4000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Дане рішення залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року. У мотивувальній частині даного рішення наведений наступний висновок: сума компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка вираховується шляхом множення суми середньоденного заробітку, яка становить 348,53 гривень, на кількість робочих днів, яких за даними Міністерства соціально політики у період з 17 грудня 2018 року по 18 червня 2019 дорівнює 42 869,19 гривень (без урахування податків та інших обов`язкових платежів).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дану ухвалу в.о. Генерального директора АТ «Оріана» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити рішення, яким роз`яснити, що здійснювати стягнення з АТ «Оріана» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 42869, 19 гривень (з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів), а також 4000 гривень (з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що оскаржувана ухвала суперечить нормам матеріального та процесуального права, є неповною. Зокрема, посилається на Постанову ВС від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц, де зазначено, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Сума відшкодування моральної шкоди, стягнута з роботодавця на користь працівника на підставі судового рішення підлягає оподаткуванню.

Вважає, що ухвалою суду неповно роз`яснено рішення Калуського міськрайонного суду від 18 червня 2019 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді начальника юридичного відділу АТ «Оріана», стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 42 869, 19 гривень та 4000 гривень відшкодування моральної шкоди, та не зрозуміло як виконати рішення суду. Суд першої інстанції наводить роз`яснення, в якому застосовує трактування «без урахування податків та інших обов`язкових платежів». На відміну від даного означення Верховний Суд у справі №359/10023/16-ц зазначає інші словосполучення: «без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо», «без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів», «без віднімання сум податків та зборів». Вважає, що суд касаційної інстанції більш вдало оперує поняттями відрахувань податків та зборів із сум компенсації за час вимушеного прогулу та вживає поняття, які більш точно роз`яснюють суть рішення. Також суд першої інстанції упустив роз`яснення, чи потрібно сплачувати податки та збори з суми 4000 гривень моральної шкоди.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 18 червня 2019 у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оріана» про захист трудових прав, надання щорічної відпустки, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яким позов задоволено частково, вирішено в тому числі стягнути з Акціонерного товариства «Оріана» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 869, 19 гривень, а також 4000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди (том 1 а.с. 205-212).

Дане рішення залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року (том 2 а.с. 80-86).

12 листопада 2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.а.93, т.2).

Позиція суду апеляційної інстанції

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

За змістом статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Подавши заяву про роз`яснення рішення до суду першої інстанції державний виконавець обґрунтував її тим, що при ухваленні рішення суд не врахував нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податок на доходи фізичної особи та інші обов`язкові платежі.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 18 червня 2019 у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оріана» про захист трудових прав, надання щорічної відпустки, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яким позов задоволено частково, вирішено в тому числі стягнути з Акціонерного товариства «Оріана» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 869, 19 гривень, а також 4000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В ухвалі про роз`яснення рішення суд першої інстанції зазначив, що у мотивувальній частині наведено такий висновок: сума компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка вираховується шляхом множення суми середньоденного заробітку, яка становить 348, 53 гривень, на кількість робочих днів, яких за даними Міністерства соціальної політики у період з 17 грудня 2018 по 18 червня 2019 року було 123, дорівнює 42 869, 19 гривень (без урахування податків та інших обов`язкових платежів).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо роз`яснив судове рішення в частині вирішення питання податків та інших обов`язкових платежів.

Питання визначення сум податків та зборів із присуджених до стягнення з роботодавця на користь працівника заробітку за час вимушеного прогулу роз`яснено у постанові Верховного Суду у справі №359/10023/16-ц від 18 липня 2018 року.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Водночас відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Так, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Таким чином, якщо особа відшкодовує (виплачує, надає) на користь фізичної особи моральну шкоду, така особа виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок зі суми такого доходу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума відшкодування моральної шкоди, стягнута з роботодавця на користь працівника на підставі судового рішення підлягає оподаткуванню.

Таким чином суд першої інстанції абсолютно чітко роз`яснив рішення суду, зазначивши про з АТ «Оріана» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу без урахування податків та інших обов`язкових платежів, і з присудженої суми необхідно стягувати всі обов`язкові податки та збори. Незалежно від застосування словосполучення: «без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо», «без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів», «без віднімання сум податків та зборів» чи «без урахування податків та інших обов`язкових платежів», як зазначив суд у даному роз`ясненні, податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті цих сум працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Тому, колегія суддів вважає, що не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що роз`яснення судом викладено неповно та суперечать вимогам законодавства.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу в.о. Генерального директора АТ «Оріана» залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 лютого 2020 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко