ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Первомайськ

Справа :484/1006/13-ц

Номер провадження : 4-с/484/11/20

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Козака М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Первомайськ скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горбенко Вікторія Олександрівна, на дії начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Б.М. здійснені під час виконання судового рішення у справі № 484/1006/13-ц та зобов`язання скасувати постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 р.,

особи, залучені до участі у справі: стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», боржниця ОСОБА_2 , посадова особа, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушень головний державний виконавець Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатюк Владислав Валерійович,

за участю представниці стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Даніліної Н.С.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Б.М. під час здійснення виконавчих дій, якими було допущено звернення стягнення на майно, яким користувалась малолітня дитина без дозволу органу опіки та піклування на реалізацію та передачу нерухомого майна. Заявниця просить визнати дії Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) неправомірними; зобов`язати начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову про передачу майна стягувачу та акт передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 р.

Від стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшли заперечення щодо скарги, згідно з якими представник просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Заперечення мотивовані тим, що правомірність постанови про передачу майна стягувачу та акта передачі майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 р. були предметом розгляду; постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 02.06.2020 р. рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.03.2020 р., яким відмовлено в задоволенні позову, залишено без змін.

Начальник Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Б.М. надав відзив на скаргу, згідно з яким просив в задоволенні скарги відмовити; розгляд скарги проводити у його відсутність. Відзив мотивований тим, що виконавчі дії вчинялись в межах чинного законодавства України, боржниця не повідомила державного виконавця про факт реєстрації дитини у квартирі, яка підлягала реалізації.

Ухвалою суду від 20.07.2020 р. поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця; скаргу прийнято до провадження.

У судове засідання, призначене на 27.08.2020 р. прибула представниця стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Даніліна Н.С., яка підтримала доводи, викладені у запереченнях; просила в задоволенні скарги відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином; клопотань про відкладення розгляду скарги не надавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, ураховуючи, що відсутність учасників справи не перешкоджає розгляду скарги, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність осіб, які не прибули в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення представниці стягувача, суд прийшов до таких висновків.

У провадженні головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ігнатюка В.В. перебуває зведене виконавче провадження № 39964398, боржницями в якому є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Постановою про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 року та актом про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 року державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області Пєстовою К.С. передано у власність стягувачу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» трикімнатну квартиру, загальною площею 69,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 267 820,00 грн., яка належить боржниці ОСОБА_1 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.03.2020 р., яке залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 02.06.2020 р., у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання постанови та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 р., в рамках виконавчого провадження № 399643998, недійсними та їх скасування відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 цього Кодексу).

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статей 10, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочином. А відтак відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу, і така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203,215 ЦК України.

Закон України «Про виконавче провадження» допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача передбачено відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно ( ч.ч. 8, 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Оскільки предметом оскарження у справі є дії державного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб, а саме на підставі постанови державного виконавця та акта про передачу майна стягувачу від 14.05.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право на реєстрацію за собою права власності на нереалізоване майно за адресою: АДРЕСА_1 , то до таких правовідносин мають застосовуватись загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову.

Подання боржницею скарги на бездіяльність, дії та рішення державного виконавця не забезпечує їй відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення.

Таким чином, ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення позову за загальними положеннями про захист цивільних прав із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16 та від 14 червня 2017 року у справі 6-1804цс16, постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року справа № 463/593/16-ц, від 06 лютого 2018 року справа № 753/5007/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду 12 червня 2019 року у справі № 752/1115/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-1655цс16) та від 14 червня 2017 року (провадження № 6-1804цс16), про те, що процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, який є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У зв`язку із вищезазначеним, скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, з роз`ясненням заявниці, що подання скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечує їй відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення, оскільки захист прав у таких правовідносинах має відбуватись у порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 84, 260, 343, 447-453 ЦПК України, суд

постановив:

скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горбенко Вікторія Олександрівна, на дії начальника Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крецу Б.М. здійснені під час виконання судового рішення у справі № 484/1006/13-ц та зобов`язання скасувати постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14.05.2018 р. залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці скарги ОСОБА_1 , що подання скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечує їй відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення, оскільки захист прав у таких правовідносинах має відбуватись у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Т.Ю. Фортуна