Справа № 192/1085/20
Провадження № 2/192/1266/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Гаркуши І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року визнано обов`язковою явку позивачки ОСОБА_1 в судове засідання для участі в розгляді справи, призначеної на 01 вересня 2020 року о 10 годині 30 хвилин для визначення обставин справи, які підлягають встановленню під час розгляду справи про розірвання шлюбу, в тому числі щодо надання доказів про існування або відсутність обставин, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Засобами поштового зв`язку від її імені до суду надійшли заяви про розгляд справи за її відсутності, які не містять підпису особи, яка склала таку заяву, як не містять і дати їх складання (а.с.17,23).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності (а.с.14).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначив, що важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України. Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 3 ст. 43 ЦПК України передбачено, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Враховуючи ту обставину, що явка позивачки в судове засідання була визнана судом обов`язковою, при цьому остання до суду не з`явилась, доказів на підтвердження причини неявки суду не надала, хоча повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином завчасно, тому суд вважає, що з позивачки слід стягнути штраф в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 630 гривень 60 копійок.

Частиною 6 ст. 148 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, щодо якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Враховуючи неявку позивачки, а також позицію ВС у справі №200/952/18, з метою всебічного розгляду справи, з урахуванням всіх фактичних обставин, суд вважає, що судове засідання слід відкласти і повторити виклик сторін, а явку позивачки визнати обов`язковою.

Керуючись ст. ст. 72,102, 143-144,148,223, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відкласти судове засідання до 12 жовтня 2020 року до 13 годину 30 хвилин.

Визнати явку ОСОБА_1 в судове засідання для участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обов`язковою.

Застосувати до позивачки ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнути в дохід Державного бюджету України з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) штраф за невиконання процесуальних обов`язків в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 630 (шістсот тридцять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвала суду в частині стягнення штрафу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Повний текст ухвали суду складений 01 вересня 2020 року.

Головуючий: суддя Н.О.Щербина