Справа № 214/4722/20
2/214/2381/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши заяву представника позивача військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Толочний О.М. звернувся до суду з позовною заявою 3 липня 2020 року, в якій просить суд стягнути зі ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) грошові кошти у загальній сумі 50469 грн. 48 коп.
Одночасно у позовній заяві представник позивача просить відстрочити сплату судового збору, у зв`язку з відсутністю достатнього і своєчасного фінансування витрат військової частини на оплату судового збору. Крім того, військова частина є військовою установою, що утримується за рахунок кошторису Міністерства оборони України та фінансується за рахунок і в межах коштів державного бюджету.
Суд, розглянувши вимоги клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено спеціальним нормативно-правовим актом Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також звільнити від сплати судового збору за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.82 ЦПК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».
Із аналізу вказаних норм слідує, що законодавець передбачив можливість звільнення позивача від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк,виключно з підстав, пов`язаних з майновим становищем сторони.

Натомість, всупереч вимогам ч.3 ст.10 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати судового збору. Фінансування військової частини НОМЕР_1 за рахунок коштів державного бюджету не свідчить про скрутне матеріальне становище позивача та не може бути за достатню підставу для відстрочення сплати судового збору.
Суд зауважує, що відсутність бюджетного фінансування чи фінансування за рахунок коштів місцевого бюджету суб`єкта владних повноважень не є підставою для звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов`язку зі сплати судового збору. Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Таким чином, суд не вбачає підстав для відстрочення позивачеві сплати судового збору, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.136 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) Толочного Олександра Миколайовича про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Прасолов В.М.