Справа № 175/2113/20
Провадження № 2/175/526/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Новік Л.М.,
за участю секретаря - Сапай О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ФІДОБАНК», третя особа ОСОБА_2 , про визнання правовідношення за кредитним договором припиненим, визнання договору іпотеки та договору поруки припиненими, -
В якості забезпечення виконання умов позичальника за кредитним договором було укладено договір поруки № 1/053-В/52 від 21.05.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 виступив в якості поручителя за виконання Позичальником зобов`язань згідно кредитного договору № 053-В/52 від 21.05.2008 року, та зобов`язався нести солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору та договір іпотеки, предметом якого є будинок Літ -А, загальною площею 349.9 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке на момент укладання договору було оцінено в 3 775915.30 грн., а також земельна ділянка площею 0,1173, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка станом на момент укладення договору іпотеки оцінена в 1 225 664 грн.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 03 серпня 2020 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
До початку судового засідання представник позивача ОСОБА_3 надала заяву в якій просив справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданий судом строк відзив на позов не подав, зустрічний позов не пред`являв, оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.
Третя особа в судове засідання не з`явився.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п. 3.2.3. договору кредиту, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника часткового або повного дострокового повернення суми кредиту, оплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за кредитним договором.
В результаті винесеного судового Наказу 08.10.2009 року було відкрито виконавче провадження № 15171402 за примусовим стягненням з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 у розмірі 3 974 257.23 грн.
Таким чином, зобов`язання за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року змінилось та термін, на який було видано кредитні кошти вже становив не 15 років, а 10 місяців.
Так, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору у АБ «Факторіал-Банк» виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів, яким Банк скористався 10.03.2009 року шляхом подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року у розмірі 3974257.23 грн. Такими діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору (строк кредитування).
27 травня 2011 року Дніпропетровським районним судом було винесено рішення у справі № 2-703/11, яким було визначено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» заборгованість за договором кредиту № 053-В/52 від 21.05.2008 року в сумі 4 739 447 грн.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що ПАТ «СЕБ Банк» безпідставно вимагав сплатити заборгованість у розмірі 4 739 447,00 грн., не перерахувавши розмір залишку заборгованості Позичальника з урахуванням вже сплачених останнім грошових коштів, нарахованих відсотків до дня пред`явлення Банком вимоги про дострокове погашення заборгованості (до дня подачі Банком заяви про видачу судового наказу), безпідставно нарахувавши відсотки за користування кредитом після пред`явлення вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2009 року; сума відсотків за користування кредитними коштами та загальна сума заборгованості у зв`язку з пред`явленням Банком вимоги про дострокове погашення позичальником кредитних коштів шляхом подачі заяви про видачу судового наказу, з урахуванням розміру внесених грошових коштів позичальником на рахунок кредитодавця, ставки НБУ на момент подачі такої заяви Банками перераховані не були; після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, відсотки за користування таким кредитом Відповідачем продовжували нараховуватись.
Відповідно до висновку економічної експертизи № 24/06/2020, в об`ємі наданих документів, а саме квитанцій з погашення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року, встановлено, що в період з 08.09.2009 року (з моменту відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №2н-304 про стягнення кредиту за договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року) ОСОБА_1 в погашення заборгованості за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року сплачено грошових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_3 через відділень банку в сумі 582 809,69 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 4 570 533,99 грн.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
За змістом статей 559, 598 ЦК припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати.
З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Верховний суд України у справі № 6-43цс15 вказав: «якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту винесення рішення суду про зміну або розірвання. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.»
Відповідно до ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.
Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закони України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення терміну дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у випадку з припиненням основного зобов`язання.
У постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-130цс17, ВСУ вказав: «Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки».
У правовій позиції до постанови від 08 лютого 2017 року у справі № 6-2560цс16 ВСУ чітко зазначив, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тому наявність будь-якої з цих підстав, внаслідок якої припиняється зобов`язання за кредитним договором, автоматично має призводити до припинення іпотеки як похідного зобов`язання.
Статтею 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, інший спосіб, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Таким чином, судом, на підставі наявних доказів та всебічно досліджених обставин справи, встановлено, що станом на дату подачі ОСОБА_1 до Дніпропетровського районного суду позову про визнання правовідношення за кредитним договором припиненим, визнання договору іпотеки та договору поруки припиненими позивачем належно виконане зобов`язання з погашення суми кредиту та відсотків за кредитним договором № 053-В/52 від 21.05.2008 року та сплачено всю суму заборгованості за кредитним договором № 053-В/52. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання правовідношення за кредитним договором припиненим, визнання договору іпотеки та договору поруки припиненими. З урахуванням наведеного позовні підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 391, 526, 559, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ФІДОБАНК», третя особа ОСОБА_2 , про визнання правовідношення за кредитним договором припиненим, визнання договору іпотеки та договору поруки припиненими - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Новік Л.М.