Справа № 466/3104/19 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/3224/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровській Х.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2019 року в складі судді Зими І.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни, ГТУЮ у Львівській області про визнання незаконними дій нотаріуса, визнання недійсними та скасування дій державного реєстратора,-

встановила:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової С.Ф., ГТУЮ у Львівській області про визнання незаконними дій нотаріуса, визнання недійсними та скасування дій державного реєстратора.

Вимоги обгрунтовував тим, що 27.01.2003 він з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали у ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, в рівних частках, квартиру на АДРЕСА_1 . Під час укладання договору ОСОБА_6 засвідчила, що на дану квартиру треті особи прав не мають, така не перебуває під забороною відчуження.

У 2018 році його батьки померли. За життя останні склали заповіт, яким заповіли йому свої частки у вищевказаній квартирі.

З метою оформлення спадщини, позивач улютому 2019 року звернувся із відповідною заявою до державного нотаріуса Мельник Г.Я., однак остання відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 . Підставою набуття останньої права власності на дане житло є дублікат договору дарування квартири від 07.03.2002, який видала приватний нотаріус Мішакова С.В. 27.03.2015. На підставі даного правовстановлюючого документу, 30.03.2015 державний реєстратор Львівського МУЮ Байко Т.Я. внесла до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач вказує на неправомірні дії приватного нотаріуса Мішакової С.В., яка достовірно знаючи про належність спірної квартири йому та його батькам, не перевірила право власності на таку в органах БТІ та незаконно видала дублікат договору дарування квартири ОСОБА_3 , на підставі чого державний реєстратор Байко Т.Я. внесла до державного реєстру неправдиві відомості.

Неправомірними діями відповідачів, на думку ОСОБА_1 , порушені його права як власника квартири, за захистом яких він звернувся до суду.

Просив визнати недійсною та скасувати дію державного реєстратора Байко Т.Я., а саме - внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про виникнення права власності на квартиру АДРЕСА_2 та визнати незаконною дію приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової С.Ф. щодо видачі 27.03.2015 року, замість втраченого, дубліката договору дарування від 07 березня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 407.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2019 року позов задоволено.

Визнано незаконною дію приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни щодо видачі 27.03.2015 року ОСОБА_3 дубліката договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 07.03.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 407.

Визнано недійсною та скасовано дію державного реєстратора Байко Тетяни Ярославівни по внесенню запису на підставі дубліката договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 07.03.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 407, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про виникнення права власності у ОСОБА_3 .

Рішення суду оскаржив представник відповідача приватного нотаріуса Мішакової С.Ф. ОСОБА_2 , не погоджується із рішенням в частині задоволення позову про визнання незаконною дії приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни щодо видачі 27.03.2015 року ОСОБА_3 дубліката договору дарування.

Вважає рішення в цій частині незаконним та необгрунтованим таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного встановлення всіх обставин справи.

Покликається на те, що ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_7 ) 27.03.2015 звернулася до приватного нотаріуса Мішакової С.Ф. із заявою про видачу дубліката договору дарування квартири у звязку із втратою оригіналу, на підтвердження чого долучила газету з оголошенням про втрату вказаного договору.

Зазначає, що при видачі дубліката нотаріус керується статтями 34, 49, 53 ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно яких відсутні положення про те, що нотаріус зобовязаний здійснювати будь яку перевірку при видачі дубліката договору саме стороні правочину, крім встановлення особи заявника.

Звертає увагу на те, що видача дубліката - це нотаріальна дія, а не вчинення правочину з нерухомим майном, що спростовує помилковий висновок місцевого суду про те, що приватний нотаріус проігнорувала свій обовязок перевірити право власності на спірну квартиру.

Покликаючись на Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майнота та їх обтяжень зазначає, що приватний нотаріус Мішакова С.Ф. не здійснювала реєстрацію права власності на квартиру чи реєстрацію будь яких речових прав в Державному реєстрі речових прав на підставі дублікату договору дарування, тому і не була зобовязана перевіряти відомості про таку квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стверджує, що видаючи дублікат договору дарування приватний нотаріус діяла відповідно до чинного законодавства, тому висновок суду першої інстанції про незаконність дій приватного нотаріуса є необґрунтованим.

На думку апелянта, обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів не є ефективним, оскільки не відповідає змісту порушеного права позивача, що обґрунтовує правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постанові від 31.01.2018 у справі № 909/743/16.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2019 року в частині задоволення позову про визнання незаконною дію приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни щодо видачі 27.03.2015 року ОСОБА_3 дубліката договору дарування та відмовити у задоволенні цієї вимоги. В решті рішення залишити без змін. Провести розподіл судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення позивача ОСОБА_1 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зважаючи на те, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2019 рокуоскаржується лише відповідачем Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мішаковою Світланою Федорівною,та тільки в частині задоволення позову про визнання незаконною дію приватного нотаріуса, колегія суддів за правилами ст. 367 ЦПК України оскаржуване рішення в іншій частині не перевіряє.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус Мішакова С.Ф. проігнорувала свій обов`язок перевірити право власності на спірну квартиру в державному реєстрі та незаконно видала дублікат договору дарування квартири ОСОБА_3 .

Перевіряючи оскаржуване рішення колегія суддів виходить з такого.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.

Згідно із договором купівлі-продажу квартири від 27.01.2003, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я. за №225, позивач ОСОБА_4 та його батьки ОСОБА_5 і ОСОБА_1 придбали у ОСОБА_6 в рівних частках квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 9).

На момент укладення договору квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луньом А.В. 26.10.2002 за № 5384 та зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному «БТІ та ЕО» 15.11.2002 (а.с. 7).

Продавець засвідчила, що квартира до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, не є предметом застави, в спорі, під забороною відчуження та арештом не перебуває, ніяких прав третіх осіб на неї не має.

28.01.2003 Львівське обласне державне комунальне «БТІ та ЕО» видало кожному покупцю реєстраційне посвідчення про право власності на дану квартиру відповідно до їх часток (а.с. 10-12).

21.07.2014 батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склали заповіт, яким заповіли йому свої частки квартири на АДРЕСА_1 . Заповіт посвідчила приватний нотаріус Мішакова С.Ф.

Батьки позивача померли у 2018 році (а.с. 70-71).

Після смерті батьків, у лютому 2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Мельник Г.Я. із заявою про прийняття спадщини, а саме належних йому за заповітом часток в квартирі на АДРЕСА_1 . Однак, позивач отримав відмову з тих підстав, що згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомості, підставою набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру є дублікат договору дарування квартири від 07.03.2002, виданий приватним нотаріусом Мішаковою С.В. 27.03.2015 (а.с. 14).

На підставі даного дублікату, 30.03.2015 державний реєстратор Львівського МУЮ Байко Т.Я. і внесла до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що дії нотаріуса Мішакової С.В. по видачі дубліката договору дарування є незаконними та такими, що порушують його права.

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської міських державних адміністрацій.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як видача дублікатів нотаріальних документів.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

У частині першій статті 53 Закону України «Про нотаріат» визначено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п`ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Схожі за змістом положення містяться у Пункті 1.1 глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), у якому встановлено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Отже дублікатом є другий примірник документа, що повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа, а його видача полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин.

Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року №14-321цс18, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, стаття 53 Закону України «Про нотаріат» визначає підстави видачі дубліката нотаріального документа (втрата або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування), а також осіб, які мають право на його отримання, - це особи, перелічені у першому реченні частини п`ятої статті 8 цього Закону (фізичні та юридичні особи, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії).

У листі від 17.07.2019 № 45/01-16 приватний нотаріус Мішакова С.Ф. повідомляла Шевченківський районний суд м. Львова про те, що 27.03.2015 до неї звернулася ОСОБА_3 із письмовою заявою про видачу дубліката договору дарування квартиру у звязку із встратою оригіналу. Зазначає, що такий дублікат був виданий відповідно до вимог ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, як стороні договору, тому жодних порушень при видачі дублікату договору допущено не було. Крім цього, приватний нотаріус зазначила, що реєстрацію права власності на підставі цього дублікату проводила не вона, а така здійснена державним реєстратором (а.с. 50).

Наведене підтверджується належними доказами (а.с. 96-98).

Таким чином, враховуючи положення Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ЗУ «Про нотаріат» в частині регулювання питання отримання дубліката документа, колегія суддів приходить переконання про те, що висновки суду про підставність позовних вимог про визнання незаконними дій нотаріуса є помилковими, що свідчить про необхідність скасування рішення суду в цій частині з підстав дотримання приватним нотаріусом Мішаковою С.Ф. у своїй діяльності щодо видачі дубліката договору дарування вимог Законом України «Про нотаріат» та Порядку, оскільки ОСОБА_8 має право, як сторона договору дарування, на отримання його дублікату.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визнання незаконною дію приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни щодо видачі 27.03.2015 року ОСОБА_3 дубліката договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 07.03.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 407 є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню у відповідній частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні такої вимоги.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 вересня 2019 року в частині задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконною дію приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мішакової Світлани Федорівни щодо видачі 27.03.2015 року ОСОБА_3 дубліката договору дарування квартири АДРЕСА_2 від 07.03.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 407 - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цієї вимоги відмовити.

В решті рішення залитшити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 лютого 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк