Постанова

Іменем України

12 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 756/16306/18

провадження № 61-19849св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Луганської В. М., Авалян Н. М., Єрмакова Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 2 540 043 грн, що станом на 02 грудня 2018 року еквівалентно 90 000 доларів США, три проценти річних за період з 01 січня по 02 грудня 2018 року в розмірі 70 146,94 грн, суму заборгованості з урахування подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 01 січня по 02 грудня 2018 року в розмірі 797 434,33 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на, що 24 січня 2017 року він надав ОСОБА_2 за договорами позики у борг грошові кошти у розмірі 2 500 000 грн, що на той час було еквівалентно 90 000 доларів США зі строком повернення до 31 грудня 2017 року. На підтвердження факту одержання коштів відповідач написав розписку. У встановлені договором строки позичальник грошові кошти не повернув, а тому він змушений звертатися до суду з цим позовом.

Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 27 грудня 2018 року справу № 756/16306/18 передав за підсудністю на розгляд Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Сєвєродонецький міський суд Луганської області ухвалою від 08 травня 2019 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відкрив провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого суду ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Луганський апеляційний суд ухвалою від 29 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року залишив без руху та надав заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 384,20 грн і для надання доказів на підтвердження того коли заявник дізнався про оскаржуване судове рішення, так як за відсутності цих даних неможливо вирішити питання щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Луганський апеляційний суд ухвалою від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року постановив вважати неподаною та повернув її заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що у строк, визначений ухвалою Луганського апеляційного суду від 29 липня 2019 року, ОСОБА_2 не виконав вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а тому відповідно до статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) скаргу необхідно визнати неподаною і повернути її заявникові.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для подальшого розгляду.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження посилаючись на те, що він невчасно усунув недоліки апеляційної скарги та на недобросовісність здійснення ним процесуальних обов'язків, оскільки станом на час подачі касаційної скарги він не отримував ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху та не міг знати про необхідність усунення недоліків. Оскаржуваною ухвалою обмежено його можливість надати суду докази, які є важливими для справи та суттєво впливають на подальше її вирішення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

17 грудня 2019 року справа № 756/16306/18 надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 2 540 043 грн, що станом на 02 грудня 2018 року еквівалентно 90 000 доларів США, три проценти річних за період з 01 січня по 02 грудня 2018 року в розмірі 70 146,94 грн, суму заборгованості з урахування подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 01 січня по 02 грудня 2018 року в розмірі 797 434,33 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 27 грудня 2018 року справу № 756/16306/18 передав за підсудністю на розгляд Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Сєвєродонецький міський суд Луганської області ухвалою від 08 травня 2019 року прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відкрив провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого суду ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

Луганський апеляційний суд ухвалою від 29 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року залишив без руху та надав заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору в розмірі 384,20 грн і для надання доказів на підтвердження того коли заявник дізнався про оскаржуване судове рішення, так як за відсутності цих даних неможливо вирішити питання щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно зі статтею 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі. В апеляційній скарзі мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та електронної пошти, офіційна електронна адреса, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) рішення або ухвала, що оскаржуються; 5) в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); 6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції; 7) клопотання особи, яка подала скаргу; 8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9) перелік документів та інших матеріалів, що додаються. Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися; 2) копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи; 3) документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності). Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

30 липня 2019 року на ім'я відповідача за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2, була направлена рекомендована кореспонденція з копією ухвали Луганського апеляційного суду від 29 липня 2019 року.

Поштове відправлення, направлене на ім'я відповідача, за адресою: АДРЕСА_2, було отримано 01 серпня 2019 року уповноваженою особою, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення (аркуш справи 83).

12 вересня 2019 року ОСОБА_2 за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2, а також за іншою адресою, що міститься в матеріалах справи: АДРЕСА_1, була направлена рекомендована кореспонденція з копією ухвали Луганського апеляційного суду від 29 липня 2019 року.

Поштове відправлення, направлене на ім'я відповідача, за адресою: АДРЕСА_1, повернулася на адресу суду без вручення, з відміткою поштового відділення зв'язку: «За закінченням встановленого строку зберігання» (аркуш справи 93). При цьому поштове відправлення, направлене за адресою: АДРЕСА_2, було отримано 16 вересня 2019 року уповноваженою особою, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення (аркуш справи 88).

04 жовтня 2019 року апеляційним судом втретє на ім'я відповідача за адресою, зазначеною в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2, а також за іншими адресами, що міститься в матеріалах справи: АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3, була направлена рекомендована кореспонденція з копією ухвали Луганського апеляційного суду від 29 липня 2019 року.

При цьому поштове відправлення, направлене за адресою: АДРЕСА_2, було отримано 09 жовтня 2019 року уповноваженою особою, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення (аркуш справи 92).

Таким чином, ухвала апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху була вручена заявнику.

Разом з тим, заявник недоліки апеляційної скарги у строк, визначений судом в ухвалі від 29 липня 2019 року, не виконав, тому апеляційний суд обґрунтовано, відповідно до положень статей 185, 357 ЦПК України, визнав цю скаргу неподаною та повернув її заявникові.

Зазначене спростовує доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що станом на час подачі касаційної скарги він не отримував ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху та не міг знати про необхідність усунення недоліків.

Також, Верховним Судом враховується і те, що адреса: АДРЕСА_2 була зазначена адресою для листування і в касаційній скарзі, і за вказаною адресою судом касаційної інстанції направлялася рекомендована кореспонденція з ухвалою про залишення касаційної скарги без руху, яка була отримана заявником.

При цьому, згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно відмовив ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження не заслуговують на увагу, оскільки в спірному випадку була постановлена ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, а не про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Інші доводи касаційної скарги за встановлених вище обставин не мають правового значення, і відповідно, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідає вимогам закону й підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило