Провадження № 6/760/414/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року Солом?янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Шпори М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документу в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, суд

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року заявник звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

Посилається в заяві на те, що 09 жовтня 2009 року Солом`янським районним судом м. Києва було прийнято рішення в справі № 2-2076-1/09, яким був задоволений позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 94 820, 80 гр. та 1 730,00 судових витрат.

12 грудня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/50 та Договір відступлення прав за договорами застави від 18 грудня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. і зареєстрований у реєстрі під № 4338.

Відповідно до зазначених договорів первісний кредитор передав, а ПАТ «Комерційний індустріальний банк» прийняв всі права вимоги до боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення, у тому числі до ОСОБА_1 .

В подальшому, між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» був укладений Договір відступлення права вимоги від 12 грудня 2017 року, згідно до умов якого ПАТ «Комерційний індустріальний банк» передав (відступив), а новий кредитор прийняв всі права вимоги до боржників за кредитним портфелем, у тому числі до ОСОБА_1 .

Також до ТОВ «ФК«УКРФІНАНС ГРУП» на підставі ст. 27 Закону України «Про заставу» перейшли права, які забезпечують зобов`язання боржника за основним договором, а саме: за договором застави № 014/3847/73/40745 від 21 липня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. і зареєстрованим в реєстрі за № 2316, та укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Акціонерного поштово-пенсійного Банку «Аваль» та ОСОБА_1 , про що між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» був укладений окремий правочин - договір про відступлення прав вимоги за договорами застави від 18 грудня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. і зареєстрований у реєстрі за №4339.

Таким чином, відповідно до ст. 512 ЦК України, та згідно умов Договору відступлення права вимоги від 12 грудня 2017 року товариство набул статус нового кредитора та отримало право грошової до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/3847/73/40745 від 21 липня 2006 року, та права заставодержателя за Договором застави № 014/3847/73/40745 від 21 липня 2006 року, які забезпечують основні зобов`язання та були укладені між первісним кредитором та боржником.

На теперішній час сума заборгованості ОСОБА_1 не погашена.

Виконавчий лист № 2-2076-1, виданий 18 січня 2010 року щодо примусового виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь стягувача, направлявся ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ВДВС на виконання.

Зокрема, Солом`янським районним ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження за №44989060 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/3847/73/40745 від 21 липня 2006 року, проведені певні виконавчі дії.

При цьому в телефонному режимі з Солом`янським районним ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було озвучено, що виконавчий лист був повернутий 14 листопада 2014 році стягувачу.

Викладене свідчить про можливу втрату виконавчого листа під час пересилки із Солом`янського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стягувачу, що підтверджується Листом-відповіддю ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» № 5652/56-6 від 13 листопада 2019 року на звернення ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» з цього приводу.

Крім того, відповідно до підписаного між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК«УКРФІНАНС ГРУП» Акта приймання-передачі документації від 12 червня 2018 року за договором відступлення права вимоги від 12 грудня 2017 року, у Таблиці 1 міститься інформація про те, що виконавчий лист не передавався ТОВ «ФК«УКРФІНАНС ГРУП», що свідчить про втрату виконавчого документа, у зв`язку з чим необхідно отримати його дублікат.

Зазначає, що ТОВ «ФК«УКРФІНАНС ГРУП» набуло права вимоги лише 12 грудня 2017 року, тому направити виконавчий документ на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби зможе лише після заміни сторони виконавчого провадження та видачі дубліката виконавчого документа, у зв`язку з чим пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа відносно боржника має бути поновлений.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час судового засідання повідомлялися належним чином.

У відповідності до положень ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заявника, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2009 року був частково задоволений позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 014/3847/73/40745 від 21 липня 2006 року в сумі 94 820, 80 гр. та 1 730,00 гр. судових витрат.

12 грудня 2017 року між ПАТ «Раффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/50 та Договір відступлення прав за договорами застави від 18 грудня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. і зареєстрований у реєстрі під № 4338.

Відповідно до зазначених договорів первісний кредитор передав, а ПАТ «Комерційний індустріальний банк» прийняв усі права вимоги до боржників за кредитними договорами та договорами забезпечення, у тому числі щодо ОСОБА_1 .

В цей же день 12 грудня 2017 року, між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК«УКРФІНАНС ГРУП» був укладений Договір відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Комерційний індустріальний банк» передав (відступив), а новий кредитор прийняв всі права вимоги до боржників за кредитним портфелем, у тому числі до ОСОБА_1 .

Крім того, 18 грудня 2017 року між ПАТ`Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором застави, укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1

/ а. с. 9 - 13;16 - 17; 20 - 23; 27 - 28; 38 - 40 /

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 статті 15 Закону визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);

4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Тобто, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

З цього випливає, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 61- 1207св18 від 21 березня 2018 року.

Виходячи з обставин, викладених вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви в цій частині.

Звертаючись до суду, будь-яких доказів втрати виконавчого документа заявник не надав.

Посилався при цьому лише на те, що Солом`янським районним ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження, а в 2014 році виконавчий лист повернуто стягувану.

При цьому, як зазначено в заяві, вказана інформація була отримана в телефонному режимі.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З точки зору закону дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа.

При цьому заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено та відповідно підтвердити їх доказами.

Зі змісту заяви вбачається, що виконавчий лист заявнику передано не було.

Тобто, докази втрати виданого судом оригіналу виконавчого листа відсутні і заявником не надані, а зі змісту заяви випливає, що він не втрачений, а не переданий при укладенні договору.

Приведена заявником процедура передачі документів після укладеного договору про відступлення права вимоги, тривалість якої заявник вважає втратою виконавчих листів, не є тотожними, не свідчить про його втрату і не є підставою для видачі його дубліката.

За таких обставин визначені законом підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинне законодавство пов`язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого листа, а, виходячи з цього, пропуску строку його пред`явлення до виконання, заявник посилався на те, що передача документів за договорами відступлення прав вимоги відбулась лише 12 грудня 2017 року, тобто після пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З цього обґрунтування заявником зроблений висновок про втрату виконавчого листа, а строки для його пред`явлення пропущеними з поважних причин.

На підтвердження відсутності виконавчого листа заявник надав Витяг з Акту приймання - передачі документації, в якому зазначено, що виконавчий лист заявнику передано не було.

Крім того, надає відповідь на запит № 5652/56-6 від 13 листопада 2019 року від АТ «Райффайзен Банк Аваль», в якому зазначено, що оригіналів виконавчих листів № 2-2076-1, виданих 18 січня 2010 року, та постанову про закінчення виконавчого провадження стягувачем отримано не було.

/ а.с. 7; 26 /

Зазначені Витяг та відповідь не є доказами відсутності виконавчого листа у первісного стягувача, а тривалість передачі документів за укладеним договором не свідчить про його втрату.

Крім того, суд зважає на те, що на момент укладення Договору про відступлення прав вимоги строки пред`явлення виконавчого документа до виконання попереднім стягувачем пройшли, а після укладення договору для нового кредитора не розпочинаються спочатку.

Таким чином, заявником при зверненні до суду не доведено втрату оригіналів виконавчих листів, тому підстави для задоволення заяви в цій частині відсутні.

Щодо посилання заявника на те, що відмова в видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання буде фактично означати, що рішення суду не буде виконане, суд виходить з наступного.

Як зазначено вище, рішення в справі було ухвалено судом у 2009 році, тобто 11 років тому.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.21 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент ухвалення рішення та пред`явлення його до виконання / виконавчі документи у цивільній справі могли бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом ч.2 ст.25 Закону державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Таким чином, заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі майже через 11 років після його ухвалення, тобто після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його виконання, не перевіривши підстави його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, в рішенні в справі "Хаджинастасиу проти Греції" зазначено також, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

З урахуванням цього, суд вважає, що заявник діяв необачно щодо себе, купуючи проблемний кредит, а тому ризики, пов`язані з укладенням вказаної угоди, лежать на ньому, і не можуть бути підставою для задоволення заяви в частині видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Керуючись ст.ст.442, 433 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Замінити сторону у виконавчому провадженні, стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» /01011, м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9, / на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» / 04014, м. Київ, вул. Іоанна Павла, буд. 2, кв. 1, /.

В решті заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва