14.08.2020 Єдиний унікальний номер 203/1309/19
14 серпня 2020 рокум. ДніпроСправа № 203/1309/19
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, -
Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 18.04.2019р. визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди Ленінському районному суду м. Дніпропетровська (а.с.7).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2019р. вказану позовну заяву залишено без руху (а.с.11).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2019р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Остапенко Н.Г. відмовлено (а.с.17-18).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2019р. у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди - повернуто позивачу (а.с.21).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.07.2019р. апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2019р. скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (37-38).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2019р. вказану позовну заяву залишено без руху (а.с.44).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2019р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Остапенко Н.Г. відмовлено (а.с.55).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2019р. у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди - повернуто позивачу (а.с.62).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2019р. апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2019р. скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (80-82).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2020р. відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди. (а.с.86-88).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.03.2020р. апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2020р. скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (103-104).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2020р. позовну заяву ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди прийнято до провадження судді Остапенко Н.Г., ухвалено проводити розгляд справи за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 12:00 год. 03.04.2020р. (а.с.108).
У судові засідання 03.04.2020р., 27.04.2020р., 18.05.2020р. ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с.112, 142).
12.06.2020р. від ОСОБА_1 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява про відвід судді Остапенко Н.Г. (а.с.151).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2020р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Остапенко Н.Г. відмовлено (а.с.157).
У судове засідання 01.07.2020р. ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с.162-163).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2020р. закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, до судового розгляду по суті.
У судове засідання 14.08.2020р. ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.170).
Представником третьої особи Державної казначейської служби України - Тимофєєвою Т.М. надано суду письмові пояснення до позову, в яких вона посилаючись на відсутність доказів наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач, - Кіровський районний суд м. Дніпропетровська явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов суду не надав.
Представник третьої особи: Державної казначейської служби України - Тимофєєва Т.М. у своїх письмових поясненнях на позов просила суд справу розглядати за її відсутності.
Враховуючи, що за змістом ст.223 ЦПК України неявка ОСОБА_1 у судове засідання 14.08.2020р. не перешкоджає вирішенню спору у даній цивільній справі, а також беручи до уваги розумність строків розгляду цивільних справ, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для відкладення судового засідання.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Встановлено, що в листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2018р. направлено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська про відшкодування шкоди, до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2018р. визначено підсудність для розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди - Кіровському районному суду м. Дніпропетровська.
ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2018р. заявлено самовідвід у розгляді вказаної справи суддею Католікян М.О.;
ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2018р. заявлено самовідвід у розгляді даної справи суддею Казак С.Ю.;
відповідно до протоколу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2018р. призначення не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів;
розпорядженням №72 від 27.12.2018р. голови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольнякова О.О. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди передано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, для розгляду;
ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2019р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди передано на розгляд Кіровського районного суду м. Дніпропетровська;
ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2019р. заявлено самовідвід у розгляду даної справи суддею Васіною Л.А.;
ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2019р. заявлено самовідвід у розгляду даної справи суддею Підберезним Г.А.;
ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2019 року заявлено самовідвід у розгляду даної справи суддею Смольняковим О.О.;
відповідно до протоколу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2019р. призначення не відбулося, не вистачає потрібної кількості суддів;
розпорядженням № 4 від 12.03.2019р. голови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Смольнякова О.О. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди передано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, для розгляду;
21.03.2019р. до Дніпровського апеляційного суду надійшло подання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про визначення підсудності у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди;
ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.03.2019р. визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди - Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська;
рішенням Красногвардійського районному суду м. Дніпропетровська від 19.09.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування шкоди - задовольнити частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 (двадцять п`ять) грн. 78 (сімдесят вісім) коп. Стягнуто з Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь держави судові витрати у справі у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. В іншій частині позовної заяви відмовлено.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що діями працівників Кіровського районного суду м. Дніпропетровська допущена бездіяльність, яка виразилась в не направленні позивачу процесуальних документів по цивільній справі № 200/18385/18, не наданні можливості ознайомитись з матеріалами вказаної справи, а також штучним створенням умов за яких судді Підберезний Г.А., Васіна Л.А., Смольнякова О.О., під час авторозподілу вказаної справи були відключені від автоматизованої системи документообігу суду, внаслідок чого йому завдано моральну шкоду, яка виразилась в глибоких душевних стражданнях.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальна підстава відповідальності за завдану моральну шкоду передбачена нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вищевказаного, позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували його посилання на те, що працівники відповідача створили 27.12.2018р. штучні умови для неможливості авторозподілу цивільної справи № 200/18385/18, не надіслали позивачу ухвали про самовідвід суддів та не надали можливість ознайомитись з її матеріалами.

Суд не бере до уваги посилання позивача у позовній заяві на те, що він не може надати такі докази у зв`язку з тим, що вони знаходяться в матеріалах цивільної справи № 200/18385/18, оскільки він, як учасник справи відповідно до п.1 ч.1 ст.43 ЦПК України має право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

Окрім того, позивач відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України у разі неможливості самостійно надати докази, не був позбавлений можливості звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів судом.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено жодними доводами та доказами факт заподіяння йому моральної шкоди, зокрема, позивачем не доведена наявність такої шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вину останнього в її заподіянні.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 відповідно до п.13 ч.2 ч.3 Закону України був звільнений від сплати судового збору.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахування того, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову, а у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати у розмірі 768,40 грн. підлягають віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 6, 10, 12, 13,76, 77, 79, 81-83, 141, 247, 263-264, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1176 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) віднести за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 21.08.2020р.

СуддяН.Г. Остапенко