Справа № 342/957/18
Провадження № 22-ц/4808/301/20
Головуючий у 1 інстанції Нтчик Г.І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря Маслей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, на заочне рішення Городенківського районного суду в складі судді Ничик Г.І., ухвалене 25 листопада 2019 року в м. Городенці Івано-Франківської області у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно заяви б/н від 04 листопада 2008 року позичальник отримав в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Оскільки в порушення вимог закону та умов договору він належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 03 липня 2018 року утворилася заборгованість в сумі 12 045,86 грн. З яких: 1 088,08 грн тіло кредиту, 3 095,85 грн нараховані відсотки за користування кредитом, 7 050,22 грн пеня, 250,00 грн штраф (фіксована частина), 561,71 грн штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12 045,86 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Городенківського районного суду від 25 листопада 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Стягнуто на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 04 листопада 2008 року в розмірі 1392,48 грн, з яких: 1 088,08 грн тіло кредиту, 304,40 грн штрафи, а також 1 762,00 грн судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а тому враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Оскільки у заяві від 04 листопада 2008 року зазначено умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафу, то з відповідача також підлягає стягненню штраф у загальному розмірі 304,40 грн. Разом з тим, заява не містить умов щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та пені. Аналогічно долучені банком до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. А отже, відсутні підстави вважати, що сторони в письмовому вигляді обумовили сплату відсотків за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги товариства задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час підписання анкети-заяви позичальник ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування. Таким чином, приєднався до них. У встановленому законом порядку відповідач не оспорював договір, що свідчить про його згоду з умовами кредитування.

Також вказує, що кредитний договір є двостороннім та оплатним, в якому відсотки є оплатою за користування кредитом. Натомість, судом не враховано положень частини першої статті 1048 ЦК України, згідно яких позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, у разі не встановлення розміру процентів у договорі їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Отже, за кредитним договором основними вимогами банку до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і це є істотною обставиною при наданні коштів.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

В засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Рокетська С.В. доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, враховуючи його неявку в засідання місцевого суду з підстав перебування за кордоном, оголошення про розгляд справи було розміщено на веб-сайті апеляційного суду. Тому перешкод її розглядові за відсутності відповідача згідно статті 372 ЦПК України апеляційним судом не встановлено.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення місцевого суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками, а тому апеляційним судом переглядається лише в цій частині.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04 листопада 2008 року ОСОБА_1 підписав заяву, в якій виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.12).

При цьому погодився, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також підтвердив, що ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, наданими йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

На підставі цієї заяви банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив ліміт кредитних коштів, які були доступні для використання ним.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість за договором б/н від 04 листопада 2008 року станом на 03 липня 2018 року складає 12 045,86 грн (а.с.5-7, 8-9). З них, зокрема: 1 088,08 грн тіло кредиту, 3 095,85 грн нараховані відсотки за користування кредитом, 7050,22 грн пеня, 250,00 грн штраф (фіксована частина), 561,71 грн штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не обумовили у письмовому вигляді сплату таких відсотків за користування кредитними коштами.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з цим висновком з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 цього кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у вказаному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. А отже, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Звертаючись до суду із вказаним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підтвердження тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, додав до позовної заяви, крім іншого, також копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 04 листопада 2008 року (а.с.11).

Згідно із цією довідкою базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 3,0 %.

Враховуючи підписання відповідачем при укладенні договору довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», колегія суддів вважає, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитними коштами.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, у зв`язку із чим рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення на його користь заборгованості за відсотками у розмірі 3 095,85 грн.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог (37,26 %) та апеляційних вимог (100 %) з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню 656,52 грн сплаченого судового збору за подання позову та 2 643,00 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 3 299,52 грн понесених судових витрат.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

В силу вимог пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, задовольнити.

Заочне рішення Городенківського районного суду від 25 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками скасувати.

Ухвалити в цій частини нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) заборгованість за відсотками за кредитним договором у розмірі 3 095,85 грн.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) 3 299,52 грн понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 11 лютого 2020 року