Справа № 464/1761/19 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2925/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Шеремети Н.О., Мікуш Ю.Р.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

25.03.2019 позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , в якому просив: визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність позивача інформацію, котра викладена у клопотанні відповідача - адвоката ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_1 , від 27.09.2018: « ОСОБА_3 веде антисоціальний спосіб життя. Неодноразово бив свою матір, систематично вчиняє сімейні сварки, здійснює сімейне насилля, зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні речовини»; зобов`язати відповідача ОСОБА_4 спростувати недостовірну і таку, що принижує честь, гідність ОСОБА_3 інформацію в тридцятиденний строк з дня набрання рішенням законної сили, в той же спосіб, яким ця інформація була поширена - шляхом направлення письмового повідомлення про поширення ним недостовірної інформації Франківському районному суду м.Львова; стягнути з відповідачів в солідарному порядку 13 000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що під час слухання цивільної справи у Франківському районному суді м.Львова за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, а саме 27.09.2018 йому стало відомо про поширення відносно нього недостовірної та такої, що принижує його честь і гідність, інформації представником позивача - адвокатом ОСОБА_4. Зокрема, під час судового засідання вказаним представником було заявлене клопотання про долучення документів до матеріалів справи, де було зазначено таке: « ОСОБА_3 веде антисоціальний спосіб життя. Неодноразово бив свою матір, систематично вчиняє сімейні сварки, здійснює сімейне насилля, зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні речовини». Дане клопотання було долучене до матеріалів цивільної справи, проте в долучених до клопотання документах не було жодного доказу, який би підтвердив факт вживання ним наркотиків. Окрім цього, в судовому засіданні була допитана в якості свідка його матір ОСОБА_5 , яка зазначила, що ОСОБА_3 її не бив; у постановах Франківського районного суду м.Львова від 08.09.2017 та 27.03.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності не зазначено, що він бив свою матір, а відтак вважає таку інформацію недостовірною. Вказана інформація була озвучена під час судового засідання, де були присутні: відповідач (представник позивача - адвокат ОСОБА_4.), третя особа - ОСОБА_6 , секретар судового засідання, суддя ОСОБА_9, він та адвокат ОСОБА_7. Викладена у клопотанні відповідача інформація принизила його честь і гідність, викликала у нього образи, несправедливість і роздратування, йому стало дуже неприємно перед іншими учасниками, котрі перебували в судовому засіданні. Вважає, що поширення вказаної недостовірної інформації завдало шкоди його немайновим інтересам, порушивши його гідність та честь. Дана обставина спричинила йому сильні душевні страждання, його загальний стан здоров`я значно погіршився, почало боліти серце.

Ухвалою суду від 04.06.2019 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди за заявою позивача в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 залишено без розгляду.

18.06.2019 позивач ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги до ОСОБА_1 та просив визнати недостовірною та такою, що принижує честь та гідність ОСОБА_3 інформацію, котра викладена у клопотанні адвоката ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , від 27.09.2018: « ОСОБА_3 веде антисоціальний спосіб життя. Неодноразово бив свою матір, систематично вчиняє сімейні сварки, здійснює сімейне насилля, зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні речовини», зобов`язати ОСОБА_1 спростувати недостовірну і таку, що принижує його честь, гідність інформацію. Окрім цього, просив стягнути з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 13 000 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що під чає судового засідання у Франківському районному суді м. Львова адвокатом ОСОБА_4 було заявлене клопотання в інтересах ОСОБА_1 про долучення документів до матеріалів справи, де було зазначено наступне: " ОСОБА_3 веде антисоціальний спосіб життя. Неодноразово бив свою матір, систематично вчиняє сімейні сварки, здійснює сімейне насилля, зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні речовини". Така інформація була озвучена під час судового засіданні, де були присутні: відповідач ОСОБА_3 ; представник позивача адвокат ОСОБА_4.; третя особа: ОСОБА_6 ; секретар судового засідання, суддя ОСОБА_9, адвокат ОСОБА_7. Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 являється інвалідом III групи, переніс ряд надскладних операцій, рекомендована ще одна операція, всі підтверджуючі документи про стан здоров`я ОСОБА_3 були долучені до позовної заяви. Також додано документи, які чітко вказують на те, що будь-яка негативна стресова ситуація для ОСОБА_3 може понести за собою дуже важкі наслідки. Після почутої інформації у судовому засіданні ОСОБА_3 стало дуже неприємно, адже це було озвучено в присутності інших осіб, зокрема судді, котрий розглядав справу, і в свою чергу могло скласти негативну думку відносно ОСОБА_3 . Також ОСОБА_3 стало ніяково і перед своїм адвокатом ОСОБА_7 . Після засідання у ОСОБА_3 почало боліти серце, він не міг зрозуміти для чого його родичі принижують його в очах інших людей. Вважає, що саме в цьому і проявилося порушення особистих немайнових прав ОСОБА_3 . Вказує на те, що стороною позивача факти моральної шкоди, в чому полягає ця шкода суду було надано, однак суд належної оцінки цьому не надав. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 поступило письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано, тому колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7 .

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Лабай А.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом установлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 22.01.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування відмовлено, оскільки судом не встановлено факту умисного ухилення відповідача ОСОБА_3 від надання допомоги, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані (а.с.14-16).

У ході розгляду даної справи у Франківському районному суді м.Львова, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 27.09.2018 подано клопотання, в якому зазначено: « ОСОБА_3 веде антисоціальний спосіб життя. Неодноразово бив свою матір, систематично вчиняє сімейні сварки, здійснює сімейне насилля, зловживає спиртними напоями, вживає наркотичні речовини» (а.с.8).

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Частина перша статті 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України).

Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28). Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відмовляючи в задоволенні позову , суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не доведено, що поширення інформації порушує особисті немайнові права позивача, або завдає шкоди його відповідним особистим немайновим благам чи перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, що є однією із сукупних обставин для задоволення позову при розгляді справ зазначеної категорії, як це передбачено п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Позивачем також не доведено належними та допустимими засобами доказування обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, та зокрема позивачем не надано обґрунтованих доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди саме діями відповідача.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:26.08.2020

Головуючий

Судді