н/п 2/490/2957/2019 Справа № 490/5866/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О. А.,

при секретарі - Дудник Г. С.,

за участі представника позивача адвоката Кобзаренко М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ» про визнання зобов`язання припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «ПУМБ», в якому просить визнати її зобов`язання перед ПАТ «Перший український міжнародний банк» по кредитному договору № 02 від 01.11.2016 року припиненим з 03 березня 2017 року у зв`язку з його виконанням, здійсненим належним чином.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2016 року позивачка у відділенні банку підписала кредитний договір № 02, і отримала 13 199,68 грн., з яких позичальнику фактично видано на загальні споживчі цілі 10 855 грн. та 2 344,68 грн. стягнуто банком для оплати договору страхування.

01.12.2016 ОСОБА_1 повернула 923 грн., 05.01.2017 - 500 грн., 12.01.2017 - 500 грн., і в лютому 2017 - 897,69 грн..

03.03.2017 року позивачка уклала кредитний договір № RF2-43571 з ПАТ «Кредобанк», і ПАТ «Кредобанк» здійснив переказ коштів у розмірі 12 172,19 грн. на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ПУМБ».

Таким чином, позивачка вважає, що фактично виконала зобов`язання за кредитним договором № 02 від 01.11.2016 року в повному обсязі та достроково - 03.03.2018 року повернула ПАТ «ПУМБ» 14 992,88 грн. (у тому числі 13 199,68 грн. основної суми кредиту, 665,99 грн. процентів за користування кредитними коштами протягом 4 місяців, 1003,16 грн. комісію за обслуговування кредитної заборгованості протягом 4 місяців).

Проте, вказує на те, що банк продовжує нараховувати їй по кредитному договору № 02 проценти за користування кредитними коштами протягом та комісію за обслуговування кредитної заборгованості, хоча вона фактично не користується кредитними коштами, а обслуговування кредитної заборгованості проводилось з порушенням чинного законодавства.

Ухвалою від 20.07.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою 08.07.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у ПАТ «ПУМБ» завірені належним чином копії документів, що містять інформацію про операції та рух коштів на виконання зобов`язання по кредитному договору № 02 від 01.11.2016 року та кредитного договору № RF2-43571 від 03.03.2017 року за період з 30.01.2016 по 01.07.2018, в тому числі списання/зарахування коштів, із зазначенням операції, суми та валюти операції.

Відповідач відзив не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про наявність наступних юридичних фактів та відповідних їм правовідносин.

Згідно заяви № 02 від 01.11.2016 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ОСОБА_1 отримала кошти на загальні споживчі цілі та оплати договору страхування у розмірі 13199,68 грн. строком на 24 місяці шляхом банківського переказу на рахунок ОСОБА_1 .

Згідно з копіями квитанцій, 01 грудня 2016 року ОСОБА_1 було сплачено 923,00 грн., 05 січня 2017 року - 500,00 грн., 12 січня 2017 року - 500,00 грн.

Згідно Кредитного договору № RF2-43571 від 03.03.2017 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Кредобанк» укладено договір на загальну суму 24 530,00 грн. терміном до 02 березня 2022 року. Серед умов договору, зокрема, зазначається, що позичальник доручає банкові здійснити переказ на погашення кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «ПУМБ» по кредитному договору № 02.

Згідно меморіального ордеру № 12118867 від 03.03.2017 року, ПАТ «Кредобанк» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 12 172,19 грн. на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 .

У заяві про несвоєчасне зарахування грошових коштів на рахунок клієнта ОСОБА_1 вказує на те, що грошові кошти у розмірі 12 172,19 грн. були несвоєчасно зараховані на її рахунок у ПАТ «ПУМБ»: 883,91 грн. - 03.03.2017 року, 897,30 грн. - 01.04.2017 року, 10 390,98 грн. - 27.04.2017 року. В результаті несвоєчасного зарахування грошових коштів на рахунок клієнта по кредитному договору № 02 утворилась прострочена заборгованість у розмірі близько 4000 грн. Відповідні операції підтверджуються Випискою за особистим рахунком за кредитним договором № 02 за період з 30.10.2016 по 01.07.2018 року, наданою ПАТ «ПУМБ».

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа.

Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті.

Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом.

Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту.

Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку плату, пов`язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про споживчий кредит, що передбачає сплату споживачем будь-якої плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивачем було достроково погашено заборгованість за кредитним договором, проте, не з її вини кошти були невчасно зараховані на її рахунок в ПАТ «ПУМБ».

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 належно виконано зобов`язання, покладене на неї договором № 02 від 01.11.2016 року.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За такого, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 79-81, 141, 259-265, 173 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ» про визнання зобов`язання припиненим - задовольнити.

Визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) перед ПАТ «ПУМБ» по кредитному договору № 02 від 01.11.2016 року з 03 березня 2017 року у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Стягнути на користь держави з Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" 704 грн 60 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2020 року.

Суддя Гуденко О.А.