РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар С.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач ОСОБА_1 20 січня 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 12 квітня 2016 року відповідач взяв у позивача в борг 243426,00 грн (еквівалент 9520,00 доларів США за курсом Національного банку України станом на день укладення договору - 1 долар США = 25,57 грн), які зобов`язався повернути до 11 квітня 2017 року, про що 12 квітня 2016 року між сторонами було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіро І.В. Сторони домовилися, що договір позики є безпроцентним, а отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 у позику грошових коштів в сумі 243426,00 гривень, що еквівалентно 9520,00 доларам США, підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення боргу не виконав, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав і просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 243426,00 грн; 3 % річних, за період з 11 квітня 2017 року по 16 січня 2020 року (після закінчення терміну дії договору позики до моменту звернення до суду з цим позовом) в сумі 20208,00 грн; пені в сумі 214381,60 грн; інфляційних витрат в сумі 61241,81 грн (а.с.1-5).

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано копію договору позики від 12 квітня 2016 року (а.с.7-8), копію боргової розписки від 12 квітня 2016 року (а.с.46) та результати розрахунків (а.с.9-13).

В поданій суду заяві представника позивача адвоката Васіва Ю.М. позовні вимоги позивач та його представник підтримують повністю та просять їх задовольнити повністю. Також просять провести розгляд справи у їх відсутність.

Позиція відповідача

Від відповідача ОСОБА_2 26 лютого 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог, вказавши, що частково вже повернув позивачеві борг в розмірі 101100 грн, з яких 26800 грн повернув особисто, а 74300 грн передав через свого знайомого, який переказав вказану суму на банківську картку ОСОБА_1 . Вважає, що сума боргу має бути зменшена до 142326 грн, а позивач з цих підстав має провести перерахунок 3% річних та інфляційних витрат. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в такому розмірі, тоді як позовні вимоги щодо стягнення з нього пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, вважає безпідставними, оскільки такі умови не передбачені укладеним договором позики.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Направлено запит міській раді в порядку частини сьомої статті 187 ЦПК України 21 січня 2020 року (а.с.16), отримано відповідь 27 січня 2020 року (а.с.18).

Ухвалою від 29 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с.19).

Відзив відповідача на позовну заяву надійшов до суду 26 лютого 2020 року (а.с.27).

Ухвалою від 10 березня 2020 року змінено порядок розгляду справи з спрощеного позовного провадження на розгляд справи в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 17 квітня 2020 року (а.с.29).

Заперечення на відзив відповідача надійшли до суду від позивача 6 квітня 2020 року (а.с.36-38).

Клопотання представника позивача щодо проведення підготовчого судового засідання у його відсутність надійщло до суду 16 квітня 2020 року (а.с.48).

Ухвалою від 17 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 травня 2020 року (а.с.43).

Заява відповідача про перенесення судового засідання у зв`язку з карантинними заходами у країні надійшла до суду 12 травня 2020 року (а.с.44).

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року вирішено розглядати справу у відсутність відповідача (а.с.47).

Клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність та обгрунтування позову надійшло до суду 18 травня 2020 року (а.с.51).

Заява представника відповідача про відкладення судового розгляду для мирного врегулювання спору надійшло до суду 20 травня 2020 року (а.с.52).

Згідно з довідкою секретаря судового засідання від 21 травня 2020 року, справа знята з розгляду на підставі заяв учасників справи через поширення коронавірусу (а.с.55).

Заява представника відповідача про розгляд справи у її відсутність надійшло до суду 29 липня 2020 року (а.с.60).

Ухвалою суду від 29 липня 2020 року відкладено судове засідання з-за неявки позивача (а.с.62).

Клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача і його представника надійшло до суду 25 серпня 2020 року (а.с.63).

Заява представника відповідача про розгляд справи у їх відсутність надійшла до суду 25 серпня 2020 року (а.с.64).

Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин

Згідно з копією договору позики від 12 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіром І.В., реєстровий №393, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність 243426,00 грн, що еквівалентно 9520,00 доларам США, за курсом Національного банку України, станом на день укладення договору, - 1 долар США = 25,57 грн. Сторони домовилися, що договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 11 квітня 2017 року (а.с.7-8).

Відповідно до копії розписки ОСОБА_2 від 12 квітня 2016 року він отримав у позику від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 243426,00 грн, що еквівалентно 9520,00 доларам США за офіційним курсом долара, встановленим Національним банком України на день укладення зобов`язання. Зобов`язався повернути грошові кошти в строк до 11 квітня 2017 року, без нарахування процентів (а.с.46).

Згідно з розрахунками, розмір пені за період з 11 квітня 2017 року по 16 січня 2020 року, всього за 1010 днів, склав 214381,60 грн; 3% річних за відповідний період склав 20208,00 грн; втрати від інфляції за відповідний період склали 61241,81 грн (а.с.9-13).

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про повернення боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми, відповідно до положень статті 625 ЦК України, а також пені, відповідно до положень статей 611, 549 ЦК України. Підставою позову є невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, а також правові норми Цивільного кодексу України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 611 ЦПК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі №914/1126/14, згідно зі статею 549 ЦКУ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", статтею 3 якого передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. Зазначена правова позиція щодо розміру обчислення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України є сталою та зокрема викладена в постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 25/187 та від 7 листопада 2011 року у справі № 5002-2/5109-2010.

Аналогічна правова позиція щодо розміру обчислення пені на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України також викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №910/10224/14, від 23 травня 2018 року у справі №910/15492/17 та від 6 березня 2019 року у справі №916/4692/15.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд зауважив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов постанова від 8 липня 2019 у справі №524/4946/16-ц).

У цій справі зі змісту договору позики вбачається отримання відповідачем 12 квітня 2016 року (пункт 1 договору) від позивача у борг грошових коштів у сумі 243426,00 грн, що еквівалентно 9520,00 доларам США за курсом Національного банку України станом на день укладення договору - 1 долар США = 25,57 грн та встановлено обов`язок відповідача повернути грошові кошти позивачу не пізніше 11 квітня 2017 року (пункт 2 договору).

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід також стягнути 5392,57 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.6).

Керуючись статтями 12, 13, 76-80, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, статтями 15, 16, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за договором позики від 12 квітня 2016 року грошові кошти в сумі 243426 грн, встановлений індекс інфляції в сумі 61241 грн 81 коп., три відсотки річних від невиплаченої суми боргу за період з 11 квітня 2017 року по 16 січня 2020 року в сумі 20208 грн та пеню в сумі 214381 грн 60 коп, а всього 539 257 (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 5392 (п`яти тисяч триста дев`яносто дві гривні) гривні 50 копійок.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша та друга статті 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (пункт 1 частини другої статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(частина третя статті 354 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Васів Юрій Михайлович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 21 квітня 2016 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача адвокат Височанська Альона Володимирівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю№ 519 від 27 листопада 2006 року.

Рішення складено і підписано головуючим суддею 25 серпня 2020 року.

Головуючий суддя Костянтин Шепель