КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 363/2591/19 Головуючий у суді першої інстанції: Рудюк О. Д.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/807/2020 Головуючий: Гаращенко Д. Р.

16 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою адвоката Усманової Євгенії Ільдарівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Просила суд стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., щомісячно та аліменти на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 липня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони разом не проживають більше 9 років, фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Малолітні діти проживають з ОСОБА_1 . Діти навчаються у школі, потребують медичного догляду, організації дозвілля, тощо. Відповідач у добровільному порядку не виконує зобов`язання по утриманню дітей.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти щомісячно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.06.2019 року та до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 29.10.2019 року, подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що суд першої інстанції при ухвалені рішення не обґрунтував зменшення заявленого ОСОБА_1 розміру аліментів порівняно з позовними вимогами.

Апелянт зазначив, що суд не об'єктивно оцінив докази у справі внаслідок чого визнав встановленими обставини, що є недоведеним.

На думку апелянта судом першої інстанції не надано оцінку фактичним витратам, які ОСОБА_1 щомісячно витрачає на утримання дітей для їх достатнього та нормального розвитку.

Апелянт зазначила, що доводи відповідача не спростовували позовні вимоги ОСОБА_5 та не давали суду підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

На думку апелянта свідоцтво про народження ОСОБА_6 не може бути належним доказом у справі, враховуючи, що воно не підтверджує, що відповідач приймає участь у житті цієї дитини та несе витрати на її утримання.

Результати МРТ не є достатнім доказом на підтвердження фактичного стану здоров`я відповідача.

На підтвердження позовних та апеляційних вимог ОСОБА_5 посилається на висновки Постанови Верховного Суду від 25.09.2019 року у справі №755/14148/18, відповідно до яких факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, передбачених ст. 182 СК України, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утримуванню дитини.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення стягнув з ОСОБА_2 суму аліментів в меншому розмірі від мінімального гарантованого в безспірному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с. 10).

Під час шлюбу у сторін народилася, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 17.10.2006 року (а.с.11) та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 22.06.2010 року (а.с. 12).

Відповідно до матеріалів справи 07.05.2019 року Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 депутатом Демидівської сільської ради Мельниченко А. М. встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації разом з дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14).

Відповідно до довідки Лютізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів виданої директором школи О. Ф. Гайденко від 28.05.2019 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається у 3-А класі та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається у 7-А класі Лютізької загальноосвітньої школи І-ІІІ Вишгородської районної ради Київської області (а.с. 15).

Відповідно до листа Консультативного огляду лікаря-офтальмолога від 01.08.2018 року, консультативного висновку педіатра 16.12.2018 року, виписки денного стаціонару від 16.05.2017 року, витягу з історії хвороби від 14.05.2012 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 проходила курс лікування (а.с.16-21).

Відповідно до консультативного висновку від 21.07.2014 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 проходила лікування у Державному закладі «Український спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення Міністерства охорони здоров`я України» (а.с.22,25).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає разом з матір`ю, позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, з урахуванням, того що обов`язок утримувати дитину покладається на двох батьків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення аліментів на утримання кожної дитини у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством.

Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, згідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ст.73, встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

На думку колегії суддів мінімальний розмір аліментів (50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) для дітей віком відповідно до даних закону про державний бюджет України на 2019 рік складає:

- до 6 років - 889,50 грн.;

- від 6 до 18 років - 1109 грн.;

мінімальний рекомендований розмір аліментів (1 прожитковий мінімум на дитину відповідного віку) для дітей віком:

- до 6 років - 1799 грн.;

- від 6 до 18 років - 2218 грн.;

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України, батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та з визначеним розміром аліментів, враховуючи наявні в матеріалах справи докази.

Колегія суддів вважає, що доводи позовної заяви щодо стягнення аліментів в сумі 2500 грн. та 3000 грн. на утримання дітей враховують крім суми аліментів на утримання дітей так і витрати позивача які відносяться до додаткових витрат і можуть бути стягнуті з відповідача окремо.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням усіх обставин доводі та наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції вірно визначив розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімум для дитини віком від 6 до 18 років.

Доводи апеляційної скарги зводяться до збільшення суми стягнення аліментів на лікування дітей, але такі доводи не підлягають задоволенню з врахування, що це є додаткові витрати, що передбачені положенням ст. 185 СК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив всі наявні у справі докази, в їх сукупності, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Усманової Євгенії Ільдарівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів, з дня складання повного тексту постанови суду, безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль