ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Первомайськ

Справа :484/1791/20

Номер провадження : 2/484/889/20

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Козака М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 04 червня 2020 року звернувся з позовом до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.05.2018 року по 24.09.2019 року перебував у трудових відносинах із філією «Первомайський райавтодор», яка не є юридичною особою, натомість є структурним підрозділом ДП «Миколаївський облавтодор», отримував заробітну плату у розмірі згідно із штатним розкладом підприємства та був звільнений за власним бажанням. У порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України відповідач не здійснив у день звільнення повний розрахунок по заробітній платі та не видав належним чином оформлену трудову книжку, у зв`язку із чим має заборгованість по заробітній платі в сумі 24 421,72 грн. Оскільки у відповідача наявна перед ним заборгованість по заробітній платі, керуючись ст. 117 КЗпП України просить стягнути з відповідача, окрім заборгованості по заробітній платі в сумі 24 421,72 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у сумі 85 409,45 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі; надав пояснення щодо обрахунку середнього заробітку; щодо строку звернення до суду пояснив, що не звертався до суду з позовом одразу після звільнення, оскільки чекав на добровільне виконання відповідачем своїх зобов`язань; просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, представник відповідача в судове засідання не прибув повторно; причини неявки суду не невідомі; відзив не надав.

За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивач перебував у трудових відносинах із філією «Первомайський райавтодор» з 07.05.2018 року по 24.09.2019 року дорожнім робітником п`ятого розряду; на підставі наказу №30 від 24.09.2019 року позивача 24.09.2019 року було звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (а.с.7).

Із довідки виданої начальником Філії «Первомайський райавтодор» № 57 від 18.05.2000 року вбачається, що ОСОБА_1 працював в філії «Первомайський райавтодор» на посаді дорожній працівник, загальна сума доходів за період з 01.06.2019 по 30.09.2019 року становить: нарахована заробітна плата без утримання податків й інших обов`язкових платежів за червень 2019 року - 10 233,34 грн., липень 2019 року - 9 814,08 грн., серпень 2019 року - 5 524,61 грн., вересень 2019 року - 11 497,13 грн.; заробітна плата з урахуванням утриманих податків й інших обов`язкових платежів за червень 2019 року - 8 135,51 грн. (борг підприємства - 3 087,25 грн.), липень 2019 року - 7 802,19 грн. (борг підприємства - 7 802,19 грн.), серпень 2019 року - 4 392,06 грн. (борг підприємства - 4 392,06 грн.), вересень 2019 року - 9 140,22 грн. (борг підприємства - 9 140,22 грн.). Всього заборгованість із виплати заробітної плати з урахуванням утриманих податків й інших обов`язкових платежів становить 24 421,72 грн.

За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду 04.06.2020 року.

Доказів на спростування доводів позивача щодо невиконання вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не надав.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У свою чергу відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.04.2019 р. у справі № 607/14495/16-ц, проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України, зазначив, що непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Ураховуючи, що в день звільнення позивачу не було виплачено належну до сплати заробітну плату, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача згідно зі ст.117 КЗпП України компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку працівника та суми невиплаченої заробітної плати.

Розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки по день проведення розрахунку має бути обраховано відповідно до Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Відповідно до довідки № 67 від 18.05.2020 р. середньоденна заробітна плата позивача становить 348,61 грн.; кількість робочих днів з часу звільнення позивача до часу звернення з позовом до суду становить 174 дні; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення становить 60 658,14 грн.

Водночас суд враховує, що відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно достатті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, до розміру співмірного заборгованості по заробітній платі.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме: стягнути заборгованість по заробітній платі в повному обсязі визначену з урахуванням утриманих податків й інших обов`язкових платежів, в сумі 24 421,72 грн. та стягнути середній заробіток за час затримки заробітної плати, розмір якого зменшити до 30 000,00 грн. з подальшим утриманням податків й інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840, 80 грн. в дохід держави та на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 295,29 грн. (сума середнього заробітку, заявлена позивачем до стягнення, - 85409,45 грн.; сума, яку має бути стягнуто за рішенням суду - 30 000,00 грн.; позов в частині вимог стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати задоволено на 35,12 %).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

- позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати - задовольнити частково;

- стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня 2019 року по 24 вересня 2019 року, визначену з урахуванням утриманих податків й інших обов`язкових платежів, в сумі 24 421,72 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять одна грн. 72 коп.);

- стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , середній заробіток за час затримки заробітної плати за період з 25 вересня 2019 року по 04 червня 2020 року, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів, у сумі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.);

- стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати на сплату судового збору в сумі 295,29 грн. (двісті дев`яносто п`ять грн. 29 коп.);

- стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України», , на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.);

- у задоволенні іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, який відраховується з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про сторін:

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) ;

відповідач: Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» (місцезнаходження: вул. Галини Петрової 2-А, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54029, ).

Повний текст судового рішення складено 26 серпня 2020 року.

Суддя Т.Ю. Фортуна