ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/167/20 Справа № 204/3105/18 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2018 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Чечелівський районний відділ в м.Дніпро Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народжений у м. Тбілісі, з 2010 є громадянином України. З липня 1972 року він проживає та працює на території України. На теперішній час його трудовий стаж підтверджується у Пенсійному фонді України. У жовтні 1988 року правлінням колгоспу «Перше травня» було вирішено продати йому (колгоспнику) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

З 16.02.1991 року він був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідно до архівної довідки від 23.08.2017 року № 240 про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом реєстрації виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області вказана інформація йде з 1993 року.

03.04.2018 року на адвокатський запит щодо надання інформації щодо його реєстрації та архівного документу, який цей факт підтверджує було надано відповідь Томаківською селищною радою виконавчого комітету від 05.04.2018 р. № 506/0/2-18, в якій зазначено, що згідно до Довідки Відділу реєстрації виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області від 05.04.2018 року № 227 на громадянина ОСОБА_1 , 1954 року народження, дані в картотеці реєстраційного обліку відсутні. Іншими даними щодо даного громадянина не володіють. Вказане у корні суперечить архівній довідці від 23.08.2017 р. № 240 цього ж органу виконавчої влади.

12.04.2018 року він звернувся до теперішнього власника будинку ( АДРЕСА_1 ) з проханням передати йому оригінал домової книги, де зазначена інформація щодо його реєстрації. Відповідно до домової книги, зазначено, що він власник вищезазначеного будинку був зареєстрований у ньому 16 лютого 1993 року, однак досить чітко видно, що «1991» виправлено на «1993», помітки: виправленому вірити, підпису та дати виправлення відсутні. Вважає, що виправлення дати його реєстрації позбавило його як колгоспника «Перше травня» права на земельний пай у колгоспі «Перше травня».

Встановлення факту його постійного проживання на території України на/до момент/у проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року потрібно для оформлення громадянства України за територіальним походженням його сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» має право на громадянство, як син батька, який до ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживав на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу УНР, ЗНР, Української Держави, УРСР.

У 1979 році він одружився і в 1979 році народився його син - ОСОБА_2 . Дружину та сина (немовлям) він перевіз до себе на постійне місце проживання в Україну. Однак жодних письмових документів, на підтвердження проживання на території України на той час сина, Вартанова Серго, не зберіглося.

З 2002 року його син працює на території України лікарем акушер-гінекологом, має вищу кваліфікаційну категорію лікаря акушер-гінеколога, працює в КУ «Пологовий будинок № 4» м.Запоріжжя та Марганецькій центральній міській лікарні «Дніпропетровської обласної ради» (у смт. Марганець є єдиним оперуючим лікарем акушером-гінекологом).

З 2006 року його син був документований Дніпровським районним відділом у м. Запоріжжя УДМС посвідкою на постійне місце проживання за територіальним походженням, по ньому, по його батькові.

27.08.2011 року сином зареєстровано шлюб з громадянкою України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлення фактів його постійного проживання на території України на/до моменту проголошення незалежності - 24 серпня 1991 року є юридичними, так як на підставі них його син зможе набути громадянство України, що дозволить йому бути разом з родиною: малолітніми дітьми, дружною, що перебуває у декретній відпустці, батьками пенсіонерами - громадянами України; зберегти робочі місця в Україні та єдиний дохід усієї родини; бути корисним Україні, як лікар акушер-гінеколог вищої категорії та волонтер для воїнів АТО.

Реалізація права на набуття громадянства України його сина залежить від встановлення судом фактів постійного проживання його як батька ОСОБА_5 , на території України станом на/до 24.08.1991 року, які мають юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У зв`язку з викладеним заявник просив: встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території України станом на 24 серпня 1991 року; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2018 року заяву про встановлення факту, що має юридичне значеннязадоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Не погодившись з таким рішенням, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні письмові докази, які б підтверджували факт саме постійного та безперервного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 р. Апелянт вважає, що надані Довідка від 10.09.1980 року, видана Колгоспом ім.Леніна Солонянського району Дніпропетровської області та Архівна довідка №В-21 від 21.06.2017 року, видана Комунальною установою Трудовий архів Солонянського району Дніпропетровської області, по документах архівного фонду Колгосп ім.Леніна в книгах обліку трудового стажу підтверджують проживання ОСОБА_6 на території України тільки з 1972 по 1985 рік. Довідка № 55 від 08.06.2017 року видана Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджує те, що заявник працював у Колгоспі Перше травня з 1985 по 1994 рік суперечить відомостям, що викладені в трудовій книжці ОСОБА_1 , з якої вбачається, що він був звільнений 25.04.1988 року, а наступний запис про прийняття на роботу вчинено 01.12.1994 р.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не скористались.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також, серед іншого, документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Тбілісі Республіка Грузія, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Томаківським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 04 березня 2010 року (а.с. 9).

Згідно довідки від 10 вересня 1980 року, виданої Колгоспом ім. Леніна Солонянського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 проживав та працював у вищевказаному колгоспі з липня 1972 року (а.с. 19).

Згідно архівної довідки № В-21 від 21 червня 2017 року, виданої Комунальною установою «Трудовий архів Солонянського району» Дніпропетровської області, по документах архівного фонду «Колгосп ім. Леніна» в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться «Вартанов Роберт Сергеевич», який по наявних документах працював з 1974 року по 1985 рік (а.с. 20).

З 1985 року по 1994 рік Вартанов ОСОБА_7 працював у Колгоспі «Перше травня» Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою № 55 від 08 червня 2017 року, виданою Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області щодо кількості відпрацьованих днів (а.с. 25), а також довідкою про заробітну плату для обчислення пенсій ОСОБА_1 № 55, виданою 08 червня 2017 року Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області (а.с. 23).

Разом з цим, згідно довідки № 55 від 08 червня 2017 року, виданої Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківаського району Дніпропетровської області (а.с. 27) ОСОБА_1 також з 02 червня 1987 року працював в МК «Птахопром», та в книгах наказів за 1988 рік по МК «Птахопром» на звільнення не значиться.

З показань свідків, допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що у 1988 році ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 було придбано житловий будинок, оплата за який здійснювалась ним із заробітної плати, яка виплачувалась йому у колгоспі, що підтверджується також архівною довідною № В-63, виданою 01 грудня 2017 року Томаківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (а.с. 29), у якій зазначено, що в документах фонду колгоспу «Перше травня» Томаківського району Дніпропетровської області є відомості про те, що слухалась заява ОСОБА_1 про продаж житлового будинку на виплату по АДРЕСА_1 , вирішили продати житловий будинок на виплату (протокол засідання правління колгоспу «Перше травня» від 05 жовтня 1988 року № 11).

З 01 грудня 1994 року по 08 вересня 1998 року ОСОБА_1 працював у МПП «Мрія», що розташоване у смт. Томаківка Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою МПП «Мрія» № 12 від 12 червня 2017 року (а.с. 28).

З пояснень заявника ОСОБА_1 та показань допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції свідків встановлено, що у смт. Томаківка Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 разом з родиною постійно безперервно проживав з 1972 року до 2000 року. Після цього, приблизно у 2000 році вищевказаний будинок був ними проданий та його сім`я переїхала у інше місце.

Записи у домовій книзі на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 40-41), де зазначено, що ОСОБА_1 , 1953 року народження, запис про якого у книзі зроблений першим, був зареєстрованим за вказаною адресою лише з 16 лютого 1993 року судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги в якості доказу, оскільки у даному записі міститься очевидне виправлення у зазначенні року реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою, яке належним чином не засвідчено, відсутня дата виправлення та не зазначено особу, яка внесла вказане виправлення. Про те, що рік реєстрації ОСОБА_1 за вказаною адресою у домовій книзі зазначено не вірно свідчить також те, що у списку зареєстрованих він зазначений першим, а всі інші особи, які після нього зазначені у списку зареєстрованих в хронологічному порядку, значаться зареєстрованими за вказаною адресою з 1991 року.

Матеріалами справи підтверджується факт того, що до 24 серпня 1991 року заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно постійно проживав на території, яка стала територією України, а саме у смт. Томаківка Дніпропетровської області, а також підтверджується факт того, що станом на 24 серпня 1991 року він також дійсно постійно проживав на території України, у смт. Томаківка.

На теперішній час заявник ОСОБА_1 також проживає та зареєстрований на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи вих. № 02З/5174 від 04 червня 2018 року (а.с. 75).

ОСОБА_8 ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановлення факту постійного проживання заявника на території, яка стала територією України, до 24 серпня 1991 року, а також встановлення факту проживання заявника станом на 24 серпня 1991 року на території України необхідно заявнику для набуття у встановленому законодавством України порядку громадянства України його сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,народився у м.Тбілісі Республіки Грузія, актовий запис № 2013, що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 , виданим повторно 05 березня 2014 року АРДС Тбіліська служба цивільного реєстру, перекладеним на українську мову (а.с. 34). Справжність підпису перекладача ОСОБА_10 засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. 01 червня 2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1200 (а.с. 35). У вищевказаному свідоцтві про народження батьками ОСОБА_5 зазначені: батько - ОСОБА_11 , мати ОСОБА_12 .

Згідно паспорту № НОМЕР_3 1, виданого 23 червня 2016 року, перекладеного на українську мову, Вартанов Серго є громадянином Грузії (а.с. 30-31).

З огляду на наявні в матеріалах справи докази постійного проживання заявника на території, яка стала територією України, до 24 серпня 1991 року, а також станом на 24 серпня 1991 року на території України, а також враховуючи, що від встановлення вказаних у заяві фактів залежить виникнення у сина заявника ОСОБА_5 права встановлення, оформлення та перевірки належності його до громадянства України, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав належну правову оцінку відповідно до норм діючого законодавства. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання апелянта на те, що інформація в Довідці № 55 від 08.06.2017 року, виданій Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, про те, що заявник працював у Колгоспі «Перше травня» з 1985 по 1994 рік суперечить відомостям, що викладені в трудовій книжці ОСОБА_1 , з якої вбачається, що він був звільнений 25.04.1988 року, а наступний запис про прийняття на роботу вчинено 01.12.1994 р., не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки визначальним є не працевлаштування ОСОБА_1 , а факт перебування на території України, що підтверджується архівними довідками про отримання в спірний період заробітної плати у колгоспі «Перше травня» Томаківського району Дніпропетровської області, а також протоколами, записами у домовій книзі та показаннями свідків, допитаних судом першої інстанції.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені в зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення. Керуючись ст.ст. 367, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова