ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» лютого 2020 року

м. Харків

справа № 641/5479/19-ц

провадження № 22ц/818/1189/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», представник позивача Мельник І. В.,

відповідач ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2019 року в складі судді Колодяжної І.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 11 листопада 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сушия» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.113250, предметом якого є страхування автомобіля «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

06 жовтня 2017 року у м. Харкові на перехресті проспекту Московський та вулиці Броненосця Потьомкіна трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сушия» під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Peugeot 307», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Зазначив, що 09 жовтня 2017 року до товариства звернувся потерпілий ОСОБА_2 із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_2 (за вирахуванням суми франшизи 2675,02 грн) у розмірі 53 327,89 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 7990 від 09 листопада 2017 року та № 7991 від 09 листопада 2017 року.

Вказав, що цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_1 застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АМ/0450784 від 10 липня 2017 року.

Зазначив, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до страхової компанії ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування та остання здійснила виплату відшкодування у розмірі 30 934,59 грн. На сьогодні залишається несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сума франшизи, а саме 22 393,30 грн.

Вказав, що 08 травня 2019 року на адресу відповідача направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, яка була повернута. Станом на 05 липня 2019 року суму страхового відшкодування відповідачем не погашено.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування у розмірі 22 393,30 грн та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 22 393,30 грн та судовий збір в розмірі 1921,00 грн, а всього на суму 24 314,30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не звернув увагу на те, що він є особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, а отже, несе відповідальність за відшкодування завданої шкоди лише у випадку недостатності страхової суми для повного відшкодування шкоди; що відсутні підстави для стягнення з нього шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він є неналежним відповідачем у справі, а належним відповідачем у справі є Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»; що шкода заподіяна особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, відшкодовується тільки якщо розмір заподіяної шкоди перевищує розмір страхової суми, яка передбачена договором страхування (полісом), а оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована на суму 100 000,00 грн, а шкоду заподіяно на 53 327,89 грн, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» безпідставно відшкодувала позивачеві з цієї суми лише 30 934,59 грн, у зв`язку з чим саме Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» є належним відповідачем.

27 січня 2020 року до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначив, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга необгрунтованою. При цьому посилався на те, що правильним є стягнення з винного різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснила виплату відшкодування згідно звіту від 27 жовтня 2017 року з вирахуванням розміру коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює 0, 5667 у розмірі 30 934, 59 грн.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, якщо цивільно правова відповідальність застрахована в страховій компанії і різниця між виплаченою страховою сумою та розміром збитків не перевищує межі страхової суми за страховим полісом, її необхідно стягувати не зі страхової компанії, а з винного.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 жовтня 2017 року о 19 : 50 ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Peugeot 307», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті проспекту Московського та вулиці Броненосця Потьомкіна в м. Харкові, при повороті ліворуч не надав перевагу у русі автомобілю «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сушия».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до довідки № НОМЕР_3 про дорожньо-транспортну пригоду від 07 листопада 2017 року № 4125 Управління патрульної поліції у м. Харкові дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 пункту 16.13 ПДР України (а. с.57-58).

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн (а. с.59).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 450784 від 10 липня 2017 року.

11 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сушия» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір наземних транспортних засобів, серія ВМ № 113250, з предметом страхування, зокрема, автомобіля «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с.75-77).

Відповідно до страхового акту № UA003/L16/01 від 08 листопада 2017 року Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору страхування АМ 113250 від 11 листопада 2016 року, який укладений із Товариством з обмеженою відповідальністю «Сушия» щодо автомобілю «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 , страхове відшкодування нараховано в розмірі 53 327,89 грн (а. с.50).

Згідно з розрахунком страхового відшкодування до страхового акту № UA003/L16/01 від 08 листопада 2017 року Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», розмір збитку 56 002,91 грн, франшиза (безумовна) 2675,02 грн, розмір страхового відшкодування 53 327,89 грн, всього до виплати 53 327,89 грн (а. с.51).

Платіжними дорученнями № 7990 від 09 листопада 2017 року та № 7991 від 09 листопада 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила Товариству з обмеженою відповідальністю «Сушия» 47 950,89 грн та 5377,00 грн відповідно, а всього 53 327,89 грн (а. с.52, 53).

14 травня 2018 року за № 4673 Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» на адресу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» направив лист, в якому повідомив, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Smart/Fortwo cabrio», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 , згідно звіту № SOS_-381 від 27 жовтня 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю СОС Сервіс Україна становить 30 934,59 грн. На підставі викладеного належна Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сума страхового відшкодування 30 934,59 грн буде перерахована на реквізити, вказані в регламентній вимозі (а. с.54).

Згідно звіту SOS_- 381 від 27 жовтня 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю СОС Сервіс Україна про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 становить 56 144,63 грн (а.с.60-64).

08 травня 2019 року за вих. № 1148361, 1857022 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на адресу ОСОБА_1 направив претензію щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив сплатити непогашену суму завданого збитку в розмірі 22 393,30 грн, з яких 2 675, 02 грн - франшиза (а.с.55).

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року справа № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18). Зокрема у цій постанові Велика Палата Верховного Суду відійшла від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587 цс 15. При цьому слід зазначити, що страховик відповідача винної у ДТП особи залучений до участі у справі не був, незважаючи на клопотання відповідача.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи свідчать про те, що 06 жовтня 2017 року о 19 : 50 на перехресті проспекту Московського та вулиці Броненосця Потьомкіна в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot 307», державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сушия».

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 пункту 16.13 ПДР України. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 450784 від 10 липня 2017 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».

11 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сушия» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір наземних транспортних засобів, серія ВМ № 113250, з предметом страхування, зокрема, автомобіля «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 .

Відповідно до страхового акту № UA003/L16/01 від 08 листопада 2017 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA003/L16/01 від 08 листопада 2017 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» нараховано та сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сушия» за платіжними дорученнями №№ 7990, 7991 від 09 листопада 2017 року страхове відшкодування в розмірі 53 327,89 грн.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 , в порядку суброгації.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» як страховика ОСОБА_1 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, перейшов обов`язок відшкодувати шкоду, завдану з вини останнього в межах його відповідальності як страховика.

Відносини ж між ОСОБА_1 та його страховиком - Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Зазначене має важливе юридичне значення, оскільки у разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (стаття 1194 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи 10 липня 2017 року ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 450784.

Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09 липня 2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984 із змінами від 04 квітня 2017 року № 868, установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100 000,00 грн на одного потерпілого.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачу розмір завданої шкоди, який перевищує ліміт відповідальності страховика, встановлений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 липня 2017 року.

Однак, як вбачається зі звіту SOS_-381 від 27 жовтня 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю СОС Сервіс Україна про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Smart Fortwo», державний реєстраційний номер № НОМЕР_1 становить 56 144,63 грн.

Тобто, розмір матеріального збитку не перевищує ліміт відповідальності страховика ОСОБА_1 .

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» виплатив Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 30 934,59 грн з посиланням на розмір збитку, що зазначений у вищевказаному звіті. При цьому, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» у звіті не вказує підстави такого зменшення розміру збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» з вимогою щодо стягнення різниці між сплаченою сумою та сумою, визначеною на підставі звіту SOS_-381 від 27 жовтня 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю СОС Сервіс Україна.

Колегія суддів зазначає, що не залучивши Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» до участі у справі, суд першої інстанції не врахував, що за наявності вини у дорожньо-транспортній пригоді страхувальника, саме страхова компанія зобов`язана відшкодувати завдану майнову шкоду у межах ліміту відповідальності.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору і дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 2881,50 грн за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.