Справа № 2-2184/10
Провадження № 6/545/9/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2020 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря: Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтава цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи її тим, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2010 року по цивільній справі № 2-2184/10 задоволено позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 43231,57 швейцарських франк 57 сантимів, що за курсом НБУ станом на 04.10.2010 року становить 349 676, 48 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. у рівних частинах по 606,66 грн. з кожного. На виконання вказаного рішення суду 16.12.2010 року Полтавським районним судом Полтавської області видані виконавчі листи №2-2184/2010. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Полтавського РУЮ від 07.04.2014 року відкрито виконавче провадження № 42847871 з примусового виконання виконавчого листа №2-2184/2010 від 16.12.2010 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованість в розмірі 349 679,48 грн. 09.11.2018 року ПАТ «БМ Банк» було перейменовано на АТ «БМ -2018». Посилаючись на укладений між АТ «БМ-2018»та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс»»договір про відступлення права вимоги №19/11/2019/5 від 19.11.2019 року, просили змінити стягувача у виконавчому проваджені - з Акціонерного товариства «БМ-2018» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс».

Представник заявника у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши відзив на заяву, в якому просили відмовити в задоволенні заяви посилаючись на те, що не доведено участі у виконавчому провадженні особи стягувача (АТ «БМ-2018»), правонаступником якого є заявник, а також на те, що в Статуті не зазначені повноваження ліквідатора АТ «БМ-2018».

Представник АТ «БМ-2018» у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Полтавського районного ВДВС у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення поклались на розсуд суду.

Відповідно до положень ч.3 ст. 442 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25.11.2010 року по цивільній справі № 2-2184/10 задоволено позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 43231,57 швейцарських франк 57 сантимів, що за курсом НБУ станом на 04.10.2010 року становить 349 676, 48 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. у рівних частинах по 606,66 грн. з кожного. На виконання вказаного рішення суду 16.12.2010 року Полтавським районним судом Полтавської області видані виконавчі листи №2-2184/2010. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Полтавського РУЮ від 07.04.2014 року відкрито виконавче провадження № 42847871 з примусового виконання виконавчого листа №2-2184/2010 від 16.12.2010 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованість в розмірі 349 679,48 грн.

Згідно із витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.04.2019 року 09.11.2018 року здійснена зміна повного найменування стягувача (а.с.5).

Відповідно до договору № 19/11/2019/5 від 19.11.2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором №21/74/081008 від 08.10.2008 року та договорами забезпечення ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» набуло право грошових вимог Первісного кредитора за кредитним договором (а.с.9-11). Згідно із зазначеним договором Первісний кредитор Відкрите акціонерне товариство «БМ Банк», повним правонаступником якого є, в результаті перейменування у відповідності до ЗУ «Про акціонерні товариства» Акціонерне товариство «БМ-2018» (а.с.9).

У пункті 2.2. вказаного договору № 19/11/2019/5 про відступлення права вимоги від 19.11.2019 року зазначено, що розмір заборгованості боржника, право вимоги якої відступається за цим Договором становить 42908 швейцарських франк 61 сантимів, що за курсом НБУ станом на 19.11.2019 року становить 1045237 грн.

Факт відступлення стягувачем АТ «БМ 2018» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» права вимоги до боржника підтверджується також Актом приймання-передачі прав вимоги до Договору №19/11/2019/5 від 19.11.2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за Кредитним договором №21/74/081008 від 08.10.2008 року та договорами забезпечення. Згідно з цим актом первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права вимоги за Кредитним договором №21/74/081008 від 08.10.2008 року, зі змінами та доповненнями, укладеного з ОСОБА_1 , в обсязі визначеному Договором про відступлення права вимоги (а.с.12).

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» є правонаступником Акціонерне товариство «БМ-2018».

Згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання боржника у відповіді на заперечення на те, що укладений між сторонами договір відступлення права вимоги, враховуючи його оплатний характер, фактично є договором факторингу, в результаті якого заявник, не будучи фінансовою установою, яка надає фінансові послуги, має право на отримання винагороди, пов`язаної з наданням фінансових послуг, не беруться судом до уваги з таких підстав.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру юридичних осіб ТОВ «ФК «Флексіс» та інформації про юридичну особу, яка міститься на офіційному сайту Національної комісії фінансових послуг, заявник надає такі види фінансових послуг, як : надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; надання послуг з факторингу; надання гарантій та поручительств; надання послуг з фінансового лізингу для яких необхідна наявність ліцензії. На офіційному сайті Національної комісії фінансових послуг є відомості про наявність у ТОВ «ФК «Флексіс» діючих ліцензій на надання вищезазначених послуг.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно ч.5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом в постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 243/11704/15-ц.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 05 грудня 2018 року по справі № 643/4902/14-ц, в якій проаналізовано подібні за змістом правовідносини.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання про наявність визначених законом підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а саме стягувача Акціонерного Товариства «БМ-2018» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс».

Керуючись ст.ст. 259-260, 354, 442 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс» про заміну сторони виконавчого провадження- задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2-2184/2010 від 16.12.2010 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованість в розмірі 349 679,48 грн. - з Акціонерного товариства «БМ-2018» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Флексіс».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Л. І. Стрюк