Справа № 466/7673/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Кайрякової К.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Жаровського К.К.

представника відповідача ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про виконання договірних зобов`язань та повернення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

23.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ФОП ОСОБА_2 про виконання договірних зобов`язань та повернення грошових коштів, в якому просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ФОП ОСОБА_2 (сервісний центр ID service) за власні кошти усунути недоліки в роботі проектора NЕС VТ460К, які виникли з вини майстерні і повернути позивачу проектор у робочому стані, з гарантійним терміном експлуатації; у разі неможливості відремонтувати проектор, за власний рахунок придбати і передати позивачу у власність аналогічну модель проектору у робочому стані, з гарантійним терміном експлуатації, або поверне кошти в сумі 6000 (шість тисяч) гривень на придбання материнської плати з процесором для проектора NЕС VТ460К; стягнути з ФОП ОСОБА_2 суму моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень на користь позивача ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 15 липня 2019 року позивач здав у сервісний центр ID service за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 16, в ремонт проектор NЕС VТ460К, що підтверджує копія квитанції №123604.

Після проведеної діагностики проектору позивачу зателефонували з сервісного центру і повідомили, що у проекторі вийшла з ладу плата розпалу лампи, все інше у повному прядку, і зобов`язали здійснити попередню оплату за ремонт в сумі 3620 гривень.

16 липня 2019 року ОСОБА_1 здійснив попередню оплату за ремонт проектора в сумі 3620 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка належить керівнику сервісу ОСОБА_2 .

29 липня 2019 р. позивачу зателефонували з сервісного центру ID service і повідомили, що після проведеної заміни у проекторі плати розпалу лампи, контролерів баласту лампи, і деяких транзисторів, проектор включили на випробування. На протязі робочого дня він працював нормально, а потім в нього згорів процесор, який до ремонту в сервісному центрі працював штатно.

3 серпня 2019 р., при особистому спілкуванні з ОСОБА_2 у сервісному центрі (м. Львів АДРЕСА_1 ), куди його запросили для вирішення питання у зв`язку з виникненням проблеми з вини сервісу, підтвердили обставини виходу з ладу процесору у проекторі під час випробувань після ремонту блоку розпалювання лампи.

Для залагодження проблеми ОСОБА_1 запропонували наступні пропозиції:

- позивачу віддають зламаний проектор NЕС VТ460К і в якості компенсації дарують проектор NЕС 575 (ринкова ціна 1300-1500 грн.), а кошти в сумі 3620 грн, перераховані ним за ремонт залишаються у сервісі;

- позивачу віддають його зламаний проектор NЕС VТ460К і повертають 3000 грн.

З пропозиціями сервісного центру ID service Корнєєв Р.К. не погодився у зв`язку з тим, що процесор у його проекторі NЕС VТ460К, до ремонту у сервісному центрі ID service майстерні працював штатно.

16 серпня 2019 р., на підставі ЗУ „Про захист прав споживачів, позивач передав працівнику сервісного центру ID service Богдану Гнатіву заяву-претензію з вимогою усунути у короткий термін недоліки в роботі проектора NЕС VТ460К, які виникли з вини майстерні і повернути йому проектор у робочому стані, з гарантійним терміном експлуатації.

17 серпня 2019 р., сервісний центр перерахував ОСОБА_1 на картку ПриватБанку кошти в сумі 3620 грн., які він перерахував 16.07.2019 р. для ремонту плати розпалу лампи. Цими діями сервісний центр ID service дав йому зрозуміти, що відмовляється міняти пошкоджений своїми діями процесор і хоче повернути проектор у пошкодженому стані.

У зв`язку з відмовою у позитивному вирішенні питання позивача стосовно ремонту проектора, він змушений звернутися до суду, згідно ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», з вимогою матеріального і морального відшкодування понесених збитків.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що сервісний центр ID service за власні кошти повинен усунути недоліки в роботі проектора NЕС VТ460К, які виникли з вини майстерні і повернути проектор у робочому стані, з гарантійним терміном експлуатації. У разі неможливості відремонтувати проектор, за власній рахунок придбати і передати позивачу у власність аналогічну модель проектору у робочому стані, з гарантійним терміном експлуатації.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що зазнав значної моральної шкоди, яка полягала в душевних хвилюваннях, погіршення стосунків з оточуючими і як наслідок погіршення його здоров`я. Близькі та оточуючі почали докоряти його, що він здав проектор на ремонт в непрофесійну майстерню. Також позивач був змушений звертатись до юристів та адвокатів за правовою допомогою та до суду, що також негативно позначилось на його майновому стані. Спричинену моральну шкоду позивач ОСОБА_1 оцінює в 5000 грн. З врахуванням вищевикладеного, змушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечили, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просили у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

15 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до сервісного центру ID service, через який здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та здав у ремонт проектор NЕС VТ460К, що підтверджується квитанцією №123604 від 15.07.2019 року (а.с.3).

Після проведення попередньої діагностики проектора NЕС VТ460К було виявлено необхідність заміни наступних деталей приладу: транзистор 2SK2843 K2843 TO-220F; контролер балластів ламп L6574 ST DIP16; плата розпалу лампи BENQ PB6100 (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 погодився на ремонт проектора NЕС VТ460К та сплатив кошти в сумі 3620,00грн., про що не заперечували сторони в судовому засіданні.

Згідно п. 2 квитанції №123604 від 15.07.2019 року, клієнт приймає на себе ризик можливої повної або часткової втрати працездатності пристрою в процесі ремонту, у випадку грубих порушень користувачем умов експлуатації, наявність слідів попадання струмопровідних рідин (корозії) або механічних пошкоджень.

Так, в процесі виконання ремонту виникла необхідність заміни процесорної плати, однак у зв`язку з тим, що термін експлуатації проектора становив 16 років, працівники ID service вичерпали всі можливі варіанти для придбання процесора, тому позивачу повернуто сплачені ним кошти за ремонт в сумі 3620,00грн.

16 серпня 2019 року позивач звернувся до сервісного центру ID service з заявою-претензією, в якій просив усунути у короткий термін недоліки у роботі проектора NЕС VТ460К, які виникли з вини сервісного центру і повернути проектор у робочому стані з гарантійним терміном експлуатації (а.с.5)

Стаття 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" встановлює права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Так, споживач має право, у разі виявлення недоліків, на свій вибір вимагати:

- безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі у розумний строк;

- відповідного зменшення ціни виконаної роботи ;

- безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

- відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи своїми силами чи із залученням третьої особи;

- реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи або під час її виконання, а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем не надано суду доказів в обґрунтування своїх доводів про те, що з вини відповідача виникли недоліки у роботі проектора NЕС VТ460К, неналежний його ремонт, псування/пошкодження деталей, які належать позивачу.

Крім того, позивач не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення експертизи для встановлення вини відповідача у виникненні недоліків в роботі проектора NЕС VТ460К, для чого на думку суду необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право та без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки викладенні в позові обставини справи нічим не підтверджуються та є безпідставними.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд приходить до наступного висновку.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням того, що позивачу у задоволенні позовних вимог про виконання договірних зобов`язань та повернення грошових коштів відмовлено, а також оскілки порушення законних прав позивача не були доведеними під час судового розгляду, а тому також не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн., оскільки відсутні підстави для їх задоволення.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оскільки позивачами не надано суду належних доказів на підтвердження свої вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Керуючись ст.ст.13,76,81-83,89,95,223,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про виконання договірних зобов`язань та повернення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 лютого 2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук