ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/231/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року з нього стягнуто аліменти на користь повнолітньої дочки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з 16 серпня 2018 року по 01 липня 2023 року.

Позивач вказував, що має вкрай скрутний майновий стан, не має роботи, з грудня 2018 року перебуває на обліку в Черкаському центрі зайнятості в пошуках роботи та отримує соціальну допомогу по безробіттю у розмірі 610 грн щомісяця та соціальну допомогу від держави у вигляді субсидії на сплату житлово-комунальних послуг, інших доходів не має. У зв`язку зі значним погіршенням його майнового стану, виконання рішення суду про сплату аліментів у розмірі 1000 грн щомісяця для нього є неможливим,

Зазначав, що максимум, який він може сплачувати повнолітній дочці складає 300 грн. щомісяця. Крім того зазначив, що його батько тяжко хворіє на рак та інші хвороби, отримує мінімальну пенсію, а тому також потребує його допомоги. Звертав увагу на те, що відповідачка навчається у Вінницькому національному медичному університеті ім. Пирогова на денній формі навчання за кошти державного замовлення, проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що належить її матері ОСОБА_3 , тож витрат на оплату навчання та проживання не потребує.

Крім того, у власності ОСОБА_2 перебуває квартира АДРЕСА_2 , яка здається нею в оренду за 5000 грн. щомісяця. Також, мати відповідачки ОСОБА_3 має дохід більше 30000 грн. щомісяця від здійснення підприємницької діяльності, пенсії та роботи за основним місцем роботи, тож має змогу сплачувати на утримання доньки щонайменше 7500 грн, що в повній мірі забезпечує всі потреби повнолітньої дочки.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, до 300 грн. на місяць, та визначити строк сплати аліментів до 23-річчя ОСОБА_2 , а саме до 24 ІНФОРМАЦІЯ_1 2022 року.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та вказав, що його батьку ОСОБА_4 була встановлена І група інвалідності з потребою постійного стороннього догляду; у зв`язку із закінченням строку надання допомоги по безробіттю позивачу була припинена виплата грошової допомоги у розмірі 610 грн щомісяця; у зв`язку зі здійснення догляду за хворим батьком з 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 була призначена департаментом соціальної політики ЧМР компенсація у розмірі 301 грн щомісяця за надання соціальних послуг інваліду І групи. Отже, позивач вказує, що його майновий стан значно погіршився, тому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, до 150 грн. щомісяця, та визначити строк сплати аліментів до 23-річчя ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що судом не встановлено жодних правових підстав для зміну розміру аліментів, оскільки позивачем не надано суду належних доказів того, що його майновий стан з урахуванням його зміни не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом.

Також судом вказано, що у позові про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 посилався на ті ж обставини, які вже були прийняті до уваги судами при винесенні рішень про стягнення аліментів та про звільнення від сплати аліментів.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зменшення розміру аліментів на дочку, яка продовжує навчання, до 150 грн щомісяця.

В апеляційній скарзі вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що майновий стан та платоспроможність позивача вже були досліджені рішеннями судів про стягнення аліментів та про звільнення від сплати аліментів, є безпідставними, не відповідають матеріалам справи та не утворюють преюдицію.

Зазначає, що після винесення 16 травня 2019 року постанови апеляційного суду у справі про стягнення аліментів його майновий стан погіршився, оскільки він припинив отримувати допомогу по безробіттю в розмірі 610 грн, його батьку встановили 1 групу інвалідності з потребою стороннього догляду, він змушений був взяти кредит у банку, заборгованість по якому станом на 12 грудня 2019 року становить 12000 грн.

Вказує, що належне йому нерухоме майно не є предметом розкоші та не свідчить про його платоспроможність та наявність доходу.

Крім того, зазначає, що мати відповідачки ОСОБА_3 має дохід понад 30000 грн, тому має можливість забезпечити дочку всім необхідним.

Також вказує, що судом першої інстанції не було вирішено його позовну вимогу про зміну строку сплати аліментів, визначеного рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2019 року з 01 липня 2023 року до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 січня 2020 року представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Вовк Андрій Ігорович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

У відзиві вказує, що твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 може самостійно забезпечувати дочку не знімають з позивача обов`язків щодо утримання його дочки. ОСОБА_2 до 18 років була дитиною-інвалідом та на сьогодні захворювання залишилось і потребує постійної підтримуючої терапії. Також мати відповідачки ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи і потребує постійної замісної і підтримуючої терапії.

Зазначає, що суд першої інстанції правомірно не прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог, оскільки вона була подана після першого судового засідання у порядку спрощеного провадження.

Вказує, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно, яке він може продати чи здати в оренду та сплатити заборгованість зі сплати аліментів і кредитів і витратити кошти на лікування батька.

Звертає увагу, що у батька позивача ОСОБА_4 є ще двоє повнолітніх дітей та дружина, які можуть утримувати останнього.

Також вважає, що подання ОСОБА_1 одночасно трьох позовних заяв про відстрочку виконання рішення суду, про звільнення від сплати аліментів та про зменшення розміру аліментів свідчить про ухилення позивача від сплати аліментів на дочку, яка продовжує навчання та є зловживанням процесуальними правами.

Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи апеляційним судом в сумі 3900 грн.

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав клопотання про зменшення розміру належних до сплати судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 в суді першої інстанції в розмірі 4500 грн. та за надання правничої допомоги при розгляді апеляційної скарги в розмірі 3000 грн та 3900 грн, а всього 11400 грн, до 500 грн, що на його думку, буде відповідати принципу розумності, співмірності та не буде непомірно великою сумою для позивача.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 17 листопада 2015 року було розірвано.

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 , виданого 03 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно з довідкою № 2191/1870 від 04.10.2017, ОСОБА_2 є студенткою денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «медицина» Вінницького національного медичного університету ім. І.М. Пирогова за держзамовленням; термін навчання 6 років, рік закінчення 2023 рік.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 16 серпня 2018 року до 01 липня 2023 року.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

В частині першій статті 192 СК України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частинами першою та другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись із позовом про зменшення встановленого рішенням суду розміру аліментів, ОСОБА_1 вказував, що після ухвалення вказаного рішення його майновий стан погіршився, тому він не може сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн, визначеному судом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що обставини, на які посилається позивач як на підставу зменшення розміру аліментів, були враховані судами першої та апеляційної інстанцій під час винесення рішень про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а також про відмову у звільненні від сплати аліментів.

Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого суду.

Так, згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року та постановою Апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року при визначенні розміру аліментів на дочку, яка продовжує навчання, суд врахував, що ОСОБА_1 не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю, інших утриманців не має. Судами першої та апеляційної інстанцій також було враховано, що батько позивача хворіє та потребує догляду.

Для вирішення позову про зменшення розміру аліментів, встановленого рішенням суду, слід встановити чи змінився майновий, сімейний стан чи стан здоров`я особи, яка звертається із позовом з часу присудження аліментів.

На час винесення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року про стягнення аліментів відповідач перебував на обліку у центрі зайнятості та отримував допомогу в розмірі 610 грн щомісяця, інших осіб на утриманні не мав (т. 1 а.с. 7-8).

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав докази, згідно з якими він так само перебував на обліку у центрі зайнятості та отримував допомогу в розмірі 610 грн щомісяця, а також докази, що підтверджують хворобу його батька (т. 1 а.с. 10-21).

22 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог та клопотанням про приєднання до матеріалів справи: довідки Черкаського МЦЗ № 2340 від 18.10.2019 року, згідно з якою із жовтня 2019 року ОСОБА_1 не перебуває на обліку у центрі занятості та допомогу не отримує (т. 1 а.с. 241); довідки департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 3124/28-5/2-1 від 31 жовтня 2019 року про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики Черкаської міської ради і отримує компенсаційну виплату особі, яка надає соціальні послуги за інвалідом 1 групи ОСОБА_4 (батьком позивача) з 18 жовтня 2019 року по 09 лютого 2031 року в сумі 301 грн 05 коп. щомісяця (т. 1 а.с. 242), а також довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 466068 від 13 вересня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_4 встановлена 1 «А» група інвалідності з 12 вересня 2019 року та він потребує постійного стороннього догляду, має повну залежність від сторонніх осіб (т. 1 а.с. 240).

У заяві про уточнення позовних вимог та у апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що його майновий стан змінився з часу стягнення з нього аліментів, оскільки він припинив отримувати допомогу по безробіттю в розмірі 610 грн щомісяця та здійснює догляд за хворим батьком, за що отримує компенсацію в розмірі 301 грн щомісяця.

Проте вказані обставини не є доказами зміни майнового стану позивача, оскільки як на час винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів 27 березня 2019 року, так і на час звернення до суду з даним позовом та на час прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_1 не працює.

Твердження позивача про те, що його батько ОСОБА_4 , який є інвалідом 1 групи, перебуває на його утриманні також не підтверджені відповідними доказами. Так, позивачем не надано доказів, які саме витрати він несе на лікування батька, а за здійснення догляду за батьком ОСОБА_1 отримує компенсацію від держави в розмірі 301 грн щомісяця. Крім того, як в суді першої інстанції, так і під час перегляду рішення суду судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що у його батька - ОСОБА_4 є ще двоє повнолітніх працездатних синів та дружина, які також можуть здійснювати догляд та утримання хворого.

Докази зміни сімейного стану позивача чи погіршення його стану здоров`я в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів менше, ніж через три місяці з дня набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, при цьому майновий, сімейний стан чи стан здоров`я позивача не змінився.

Посилання сторін на наявність у них нерухомого майна не впливає на вирішення справи про зменшення розміру аліментів, оскільки вказане майно існувало на час винесення рішення про стягнення аліментів, тому не свідчить про зміну майнового стану сторін.

Вимога позивача про зміну строку сплати аліментів, визначеного рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2019 року з 01 липня 2023 року до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягає до задоволення, оскільки може бути вирішена шляхом виправлення описки чи роз`яснення рішення суду про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів у зв`язку із значним погіршенням його матеріального стану є не доведеними та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , на підставі ст. 141 ЦПК України з нього слід стягнути на користь відповідачки понесені нею витрати за надання правничої допомоги під час перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції.

Так, до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представником відповідачки додано належні письмові докази понесення відповідачкою витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3900 грн: копія договору № 1/17/01/2020 про надання правничої допомоги від 17 січня 2020 року; копія додаткової угоди до Договору № 1/17/01/2020 від 17 січня 2020 року; копія Акту прийому-передачі наданих юридичних послуг (виконаних робіт) від 27 січня 2020 року до договору № 1/17/01/2020 від 17 січня 2020 року; копія квитанції від 27 січня 2020 року (т. 2 а.с. 159-165).

Доводи ОСОБА_1 про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, викладені у клопотанні від 05 лютого 2020 року, не спростовують наданих стороною відповідача доказів та не доводять неспівмірність вказаних витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року необхідно залишити без змін. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 3900 грн.

Керуючись статтями 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати за надання правничої допомоги під час перегляду рішення суду апеляційним судом в сумі 3900 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови складений 13 лютого 2020 року.