ЄУН №389/2237/20
Провадження №2-з/389/19/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року м.Знам`янка

Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Ткаченка Бориса Борисовича

за участю секретаря судового засідання Шевченко Вікторії Олександрівні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник адвокат Перемот Оксана Григорівна, про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру часток співвласників у спільному сумісному майні, розподіл житлового будинку з надвірними будівлями в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачапро визначення розміру часток співвласників у спільному сумісному майні, розподіл житлового будинку з надвірними будівлями в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Одночасно з пред`явленням позову до суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони ОСОБА_2 вчиняти у будь-якій формі відчуження житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 .

В обґрунтування забезпечення позову представник позивача вказала, що 26.07.2003 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, сторонами придбано житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.10.2004. Право власності кожного зі сторін на 1/2 частку зазначеного будинку зареєстроване у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У 2018 році у подружжя виникло питання щодо можливо продажу належного їм вказаного житлового будинку, тому, оскільки позивач періодично виїжджав за межі України, ним було видано довіреність на ім`я відповідача з наданням права на користування та розпорядження (з правом продажу за ціну та на умовах за її розсудом) належної йому на праві приватної власності 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель. На даний час позивачу стало відомо, що відповідач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, у добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу майна подружжя у позасудовому порядку йому не вдалося, тому вважає, що остання, використовуючи надані позивачем повноваження на продаж житлового будинку, може відчужити третім особам належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок, що порушить право позивача на вільне володіння та користування власним майном, тому він звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, а також із заявою про забезпечення позову з підстав, викладених вище.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Перелік видів забезпечення позову визначений у частині першій статті 150 ЦПК України. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Суд вважає, що доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оскільки спір стосується визначення розміру часток права спільної сумісної власності подружжя на майно, вбачається, що такі види забезпечення позову як накладення арешту на майно та заборона відчуження спірного майна є співмірним із заявленими позовними вимогами, гарантують можливість виконання позитивного рішення суду та не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно фактично перебуває у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що відсутність такого забезпечення призведе до утруднення чи унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача.

Забезпечення позову зазначеним способом не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди інтересам позивача.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати в будь-який спосіб житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Примірник ухвали одночасно з направленням заявнику та ОСОБА_2 направити до Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпропетровськ, місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Знам`янка Кіровоградської області, місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області Б.Б. Ткаченко