Справа № 185/472/20
Провадження № 2/185/1662/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 вересня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном
Позивач 20.01.2020 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» є власником квартири АДРЕСА_1 .
Відповідачі без належних правових підстав проживають у квартирі і не бажають виселятися.
Позивач просить суд зняти відповідачів з реєстраційного обліку в даній квартирі та визнати їх такими, що втратили право користування квартирою.
Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі його представника в судовому засіданні, позов підтримав.
Відповідачі в судове засідання чотири рази поспіль не з`явилася, судом приймалися передбачені законом заходи виклику їх до суду.
Судом ухвалено слухати справу у заочному судовому засіданні.
Вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.
В судовому засіданні встановлено наступне.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до п.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно ст.37 ЗУ «Про іпотеку» право власності на чотирикімнатну квартиру, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було перереєстровано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», що належала на праві власності ОСОБА_4 (а.с.11).
Правовою підставою для реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, є відповідне застереження в Договорі іпотеки від 13.06.2008 року, (п.п. 5.2.1.) із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (а.с.7-9).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.11.2018 р. № 147540065, було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме на вказану квартиру.
Оскільки законним власником предмета іпотеки є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», в силу ст. 317 ЦК України, відповідачі, втративши право власності на квартиру, одночасно втратили право користування нею.
Позивач звертався до Відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення (а.с.12,13,14).
Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у квартирі, колишній власник, продовжує користуватися ним та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії Відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.
Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Оскільки Відповідачі не є власником квартири, надалі, проживаючи в ній без будь-яких правових підстав, фактично порушують законні права власника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», а отже підлягають виселенню з квартири.
За зазначених обставин суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд вважає що в частині позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням позов слід задовольнити.
В частині позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку позивачу слід відмовити, тому що функціональні повноваження, щодо зняття або постановки громадян на реєстраційний облік покладено законом на відповідні державні органи. Суд не являється органом якій наділено законом такими повноваженнями. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому витрати по сплаті судового збору в сумі 840.80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1).
Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про зняття з реєстраційного обліку та визнання такими, що втратили право користування майном - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін