ЄУН № 337/1535/20
Провадження № 2/337/1053/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , який уточнила, подавши заяву від 17.06.2020 року, в якому просить суд:

1) усунути перешкоди у здійсненні права власності Громадою Людмилою Георгіївною, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування кіосками, які розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 ;

2) визнати за ОСОБА_1 право власності на кіоски, які розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 ;

3) витребувати у ОСОБА_2 кіоски, які розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , та передати їх ОСОБА_1 .

13.07.2020 року суддя відкрив загальне провадження за позовом.

Разом із позовною заявою, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, яку уточнила, подавши заяву 18.06.2020 року, в якій просить суд накласти арешт на кіоски які розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , заборонивши ОСОБА_2 укладати правочини, спрямовані на відчуження та обтяження зобов`язаннями даних кіосків. Мотивує заяву тим, що вона передала ОСОБА_2 грошові кошти для придбання двох кіосків. ОСОБА_2 зобов`язалась оформити кіоски на позивача та одночасно повернути грошові кошти до 01.01.2019 року. Відповідач не оформила право власності на кіоски та не повернула грошові кошти. Вважає себе власником кіосків, а тому просить суд накласти на них арешт.

15.07.2020 року суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку із недостатністю відомостей, які дають підстави вважати, що між сторонами дійсно виник спір.

Позивач ОСОБА_1 оскаржила ухвалу про відмову в забезпеченні позову, на цей час апеляційна скарга на ухвалу не розглянута.

21.08.2020 року до суду надійшов уточнений позов ОСОБА_1 , в якому позивач серед іншого вказує, що між нею та ОСОБА_2 виник спір стосовно визнання права власності на тимчасові споруди. При цьому позовні вимоги позивача не змінились, хоча ОСОБА_1 мотивує подачу уточненої позовної заяви її правом збільшити або зменшити розмір позовних вимог, передбачене ст.49 ЦПК України.

Разом із поданим позовом, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову від 21.08.2020 року, в якій просить суд накласти арешт на тимчасові споруди, кіоски (МАФ), які розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , заборонивши ОСОБА_2 укладати правочини, спрямовані на відчуження та обтяження зобов`язаннями даних кіосків. Заборонити Запорізькій міській раді, її органам та підрозділам, в тому числі інспекції з питань благоустрою Запорізької міської ради вчиняти дії щодо демонтажу тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 .

За своїм змістом та підставами заява про забезпечення позову співпадає із заявою, поданою позивачем 18.06.2020 року, в задоволенні якої суд відмовив. На даний час апеляційна скарга на ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову апеляційним судом не розглянута.

Таким чином питання про накладення арешту на кіоски, які є предметом розгляду по даній справі, вже вирішено судом в ухвалі від 15.07.2020 року. Незважаючи на це, позивач подала до суду «уточнений позов», не збільшуючи та не зменшуючи розмір позовних вимог, разом з яким подала нову заяву про забезпечення позову, в якій повторно просить суд вирішити питання про накладення арешту на спірні кіоски.

Дії позивача суд сприймає як зловживання своїми процесуальними правами.

Згідно п.1 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Суд, на підставі ч.4 ст.44, ст.143, 144, 145 ЦПК України, з метою припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, застосовує до позивача захід процесуального примусу у вигляді попередження.

Заяву про забезпечення позову від 21.08.2020 року суд повертає позивачу.

Керуючись ст. ст.44, 143, 144, 145 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути позивачу.

Застосувати до позивача ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді попередження.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: А.М. Котляр