Справа № 266/666/20
Провадженя№ 2-о/266/84/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2020 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Приморський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції,
Заявник, представник заінтересованої особи - Приморський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судовому засіданні участі не приймали, письмово просили розглянути справу за їх відсутності. Заявник заяву підтримав. Представник заінтересованої особи надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 26.10.1961 року.
Згідно медичного свідоцтва про смерть №102 від 06.04.2018 року виданого медичним закладом м. Макіївка на бланку №106/у який не відповідає Наказу Міністерства охорони здоров`я України №545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Від цього, довідка про причини смерті не відповідає Наказу Міністерства охорони здоров`я України №545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», є недійсним і не створює правових наслідків.
Також встановлено, що заявник звернувся до Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції аби отримати свідоцтво про смерть, вихідний номер №16.5-17-113 від 29.01.2020 року у чому йому було відмовлено з-за не легітимності документів, що підтверджують смерть відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України №545 від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».
При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:
У відповідності до ст. 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Відповідно до абзацу першого п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.
Тобто, реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті виявилася неможливою.
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.
Таким чином, оскільки доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, то заява підлягає задоволенню, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть померлого та реалізувати свої спадкові права.
Керуючись ст. ст. 293, 317, 319 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Приморський районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції - задовольнити.
Встановити, що громадянин України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с. Єгорівка Жовтневого району Курської області Російської Федерації, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області.
Рішення суду підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 13.02.2020 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.