Провадження №22-ц/812/1224/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2020 року м. Миколаїв

справа № 486/1084/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Колосовського С.Ю., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієва Валентина Володимирівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області постановлену 09 червня 2020 року, під головуванням судді Далматової Г.А. у приміщенні цього суду, повний текст ухвали складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В

02 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову,

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначав, що 13 листопада 2018 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області у справі № 486/1084/18 за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, за заявою представника позивача було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , власником якої на той час був ОСОБА_4 .

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири було відмовлено, а постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 липня 2019 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири задоволено.

Посилаючись на те, що на теперішній час вже відпала необхідність забезпечувати його позов, ОСОБА_1 просив скасувати арешт, накладений ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 листопада 2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 31206606 від 15 листопада 2018 року про накладення арешту на зазначену квартиру.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково - в частині скасування арешту, накладеного ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 листопада 2018 року на об`єкт нерухомого майна № 08, квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 69,3 кв.м, житловою площею 46,1 кв.м., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на незаконність ухвали, яка порушує його права, як власника квартири, просив її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не мав права звертатися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, оскільки не є власником зазначеної квартири. Апелянт зазначав, що він є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 , а тому не може бути позбавлений права власності на неї без відповідної компенсації. Між тим, 06 травня 2020 року вищезазначену квартиру було продано на електронних торгах, проте він ніяких грошей від продажу квартири не отримав. На думку ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про скасування заходів забезпечення позову, діє в інтересах покупця квартири. Крім того, суд не звернув увагу, що свою заяву про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 ніяк не вмотивував та взагалі звернувся не з клопотанням, як це передбачено законом, а із заявою.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони, їх представники та треті особи вдруге не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та скасовуючи заходи забезпечення позову, вжиті судом, шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 13 листопада 2018 року, суд посилався на те, що відпали підстави, через які було вжито заходи забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За змістом наведених норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане з тим, що відпала потреба у цих заходах, при цьому процесуальний закон встановлює чітко, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом із власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієва В.В., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири.

В межах розгляду даної справи ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 листопада 2018 року було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна № 08, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69, 3 кв.м, житловою площею 46,1 кв.м., власником якої є ОСОБА_4 . Заборонено ОСОБА_4 проводити дії по відчуженню в будь-який спосіб об`єкта нерухомого майна № 08, а саме, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69, 3 кв.м, житловою площею 46,1 кв.м. Зустрічне забезпечення не застосовано.

Постановою Миколаївського апеляційного суду 20 грудня 2018 року вказану ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 листопада 2018 року залишено без змін.

22 квітня 2019 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієва В.В., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 липня 2019 року зазначене рішення скасовано та ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 30 грудня 2015 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу у м. Києві Рогач В.В. за реєстровим № 2427; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 26 червня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Дмитрієвою В.В. за реєстровим № 784.

Вказана постанова апеляційного суду набрала законної сили 25 липня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 липня 2019 року.

У червні 2020 року позивачем ОСОБА_1 до суду першої інстанції подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову з посиланням на ту обставину, що рішення суду, яким задоволено його позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , набрало законної сили, а тому необхідність у забезпеченні позову у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме вже відпала.

Таким чином, вирішуючи клопотання позивача про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що забезпечення позову у даній справі застосовано судом як гарантія реального виконання судового рішення. Оскільки рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , набрало законної сили, то необхідність у забезпеченні позову у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме вже відпала.

За такого, відповідно до приписів ч. 7 ст. 158 ЦПК України суд першої інстанції вірно частково задовольнив заяву ОСОБА_1 та скасував застосовані ухвалою суду від 13 листопада 2018 року заходи забезпечення позову.

З огляду на викладене посилання апеляційної скарги на те, що спірне майно не є власністю ОСОБА_1 , а тому він не може звертатися з заявою про скасування заходів забезпечення позову, пов`язані із помилковим тлумаченням цивільного процесуального законодавства апелянтом. З цих же підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, що полягає у винесенні ухвали на підставі заяви, а не клопотання, оскільки саме подачею заяви про скасування заходів забезпечення позову заявник клопотав про вирішення цього питання.

Посилання апеляційної скарги на порушення прав ОСОБА_4 як добросовісного набувача квартири у зв`язку з її продажом з електронних торгів виконавчою службою, не мають правого значення при вирішенні судом заяви ОСОБА_1 про скасування застосованих ухвалою від 13 листопада 2018 року заходів забезпечення позову. Не впливає на правильність висновків суду першої інстанції і припущення апелянта щодо мотивів звернення ОСОБА_1 з даною завою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не навів мотивів щодо необхідності скасування заходів забезпечення позову, є безпідставними та спростовуються змістом заяви позивача, в якій той посилається на набрання законної сили рішення суду, яким задоволено його позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку із чим необхідність у забезпеченні позову у вигляді накладення арешту на вказане нерухоме майно вже відпала.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді С.Ю. Колосовський

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 27 серпня 2020 року