ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Харків

Справа № 644/92/19

Провадження № 22-ц/818/3647/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач : Комунальне некомерційне підприємство "Міської поліклініки №18" Харківської міської ради в особі головного Лікаря Шерстюк Л.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Міської поліклініки №18" Харківської міської ради в особі головного Лікаря Шерстюк Л.Г. про встановлення факту трудових відносин та стягнення заробітної плати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 травня 2020 року (суддя Попова В.О.),-

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила встановити факт її роботи на 44 ділянці з 16.01.2012 року по 21.08.2012 року та стягнути з КП 18-тої місцевої поліклініки на її користь - 20060 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 01.08.2008 року по 21.08.2012 року працювала дільничим лікарем у 18 поліклініці. Її дільниця №45. Додатково працювала на 44 ділянці. З 17.01.2012 року по 21.08.2012 року працювала на 44 ділянці безоплатно. Ій не оплатили роботу : лікаря на 44 дільниці з 17.01.2012 року по 21.08.2012 року - 6868 грн.; за роботу без медсестри з 17.01.2012 року по 21.08.2012 року 4454 грн.40 коп.; за медсестру ОСОБА_2 в 2011 році на 45 дільниці 1350 грн.; за 25.07.12 року -34 грн.; за проїзд у маршрутці на 45 дільницю за 2008-2012 роки та на дільницю 44 на загальну суму 7354 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача надав письмовий відзив та вважав наявними підстави для закриття провадження у справі, оскільки питання виконання позивачем роботи за інших працівників поліклініки вже двічі було предметом розгляду в суді.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 травня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міської поліклініки №18» Харківської міської ради в особі головного лікаря Шерстюк Л.Г. про встановлення факту трудових відносин та стягнення заробітної плати закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та переглянути справу.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом належним чином не з`ясовано обставини справи та зроблено помилковий висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Правом на надання відзиву відповідач не скористався.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення ОСОБА_1 до суду із позовною заявою предмет спору був відсутній.

При цьому посилався на те, що вимога ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати вже була предметом позову у справі №638/14158/13-ц, що знаходилась в провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова. Обставини щодо виконання позивачем не тільки своїх посадових обов`язків, але й обов`язків дільничого лікаря-терапевта ОСОБА_3 на 44 ділянці вже були предметом дослідження при розгляді справи №2029/8101/12 Орджанікідзевським районним судом міста Харкова та справи №638/14158/13-ц Дзержинським районним судом міста Харкова. Зокрема, рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.10.2014 року встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала роботу інших працівників поліклініки. А факт знаходження позивача у трудових відносинах с відповідачем, у тому числі і за період з 16.01.2012 року по 21.08.2012 року відповідачем не оспорюється.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитися не може, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Із матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із вказаним позовом , ОСОБА_1 просила встановити факт її роботи на 44 ділянці з 16.01.2012 року по 21.08.2012 року та стягнути з відповідача на свою користь суму 20060 грн., з яких: за роботу лікаря на 44 дільниці з 17.01.2012 року по 21.08.2012 року - 6868 грн.; за роботу без медсестри з 17.01.2012 року по 21.08.2012 року 4454 грн.; за медсестру ОСОБА_2 в 2011 році на 45 дільниці 1350 грн.; за 25.07.12 року -34 грн.; за проїзд у маршрутці на 45 дільницю за 2008-2012 роки та на дільницю 44 на загальну суму 7354 грн.

Зі змісту рішення Держинського районного суду міста Харкова від 14.10.2014 року вбачається, що позивачка, звертаючись до суду та посилаючись на те, що у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків медичними сестрами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була вимушена виконувати їх роботу просила стягнути з КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №18» на її користь заробітну плату у сумі 21436 грн., з яких: за проїзд на транспорті за викликами хворих з серпня 2008 року по 21 серпня 2012 року у розмірі 4536 грн.; за виконану роботу медичної сестри ОСОБА_4 з січня 2009 року по жовтень 2011 року у розмірі 2000 грн.; за виконану роботу медичної сестри на прийомі хворих на дільниці №45 з січня 2012 року по 21 серпня 2012 року у розмірі 4500 грн.; за роботу за викликами хворих на дільниці №44 з січня 2012 року по 21 серпня 2012 року у розмірі 5600 грн.; за роботу медичної сестри на дільниці №44 з січня 2012 року по 21 серпня 2012 року у розмірі 4800 грн.

Вказані вимоги хоча частково і збігаються, проте не є тотожними, оскільки різняться сумами та періодами, за які вони розраховані.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та не перевірив кожну вимогу та факти, якими вони обґрунтовані, дійшовши передчасного висновку про відсутність предмету спору в частині стягнення заробітної плати.

Безпідставним є і посилання в ухвалі суду, як на відсутність предмету спору, на встановлення судовими рішеннями факту перебування сторін у трудових відносинах , у тому числі і за період з 16.01.2012 року по 21.08.2012 року та того, що ОСОБА_1 не виконувала роботу інших працівників поліклініки, оскільки позивач у даній справі просила встановити факт її роботи на конкретній дільниці - №44 та за конкретний період - з 16.01.2012 року по 21.08.2012 року, зазначаючи, що на цій дільниці працювала лікар-терапевт ОСОБА_3 . При цьому свою працю на дільниці 44 не пов`язує з виконанням обов`язків замість ОСОБА_3 , яка до того ж померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до закінчення періоду, за який позивач просить встановити даний факт. (а.с.98 т.2)

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самі сторони врегулювали спірні питання.

Враховуючити те, що ОСОБА_1 на своїх вимогах наполягає, а відповідач проти їх задоволення заперечує, підстави вважати спір урегульованим відсутні.

Що стосується закриття провадження у справі у зв`язку із набранням законної сили рішеннями , ухваленими з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вирішення цього питання передбачено нормами п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, на який суд першої інстанції в своїй ухвалі не посилався.

За таких обставин, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, передчасно та формально підійшов до вирішення даного питання, належним чином не з`ясував та не перевірив наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 травня 2020 року - скасувати, справу направити до Оджонікідзевського районного суду міста Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду, в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.Ю.Тичкова

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 20.08.2020 року.