Справа № 303/1022/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, за правилами письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівський міськрайонного суду Закарпатської області від 13 квітня 2020 року (головуючий суддя Монич В. О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 22 635 грн. 00 коп. Позов обґрунтовує тим, що 30 липня 2019 року, під час виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23.11.2017, відповідач ОСОБА_2 , біля будинку №7 по вул.Айвазовського в м.Мукачево, дерев`яною рейкою пошкодив належний позивачу припаркований біля будинку транспортний засіб марки «Renault Megan». Дії відповідача були зупинені працівниками поліції. Своїми діями - розбивши транспортний засіб - відповідач наніс позивачу збитки на суму 11 075 грн. У зв`язку з пошкодженням відповідачем транспортного засобу, позивач не мав змоги виїхати за кордон, внаслідок чого він не використав страховку, яка діяла в період з 27.07.2019 по 26.08.2019, чим завдав позивачу шкоду на суму 1 145 грн. Того ж дня, вночі, відповідач розбив зведену 30.07.2019 стіну, яка розділяла квартири №1 та №2 , вартість якої з установленням коштує 3 415 грн. 2/3 частки у будинку АДРЕСА_3 належить на праві власності позивачу. Відповідач зайняв весь будинок, проживає в частині будинку, яка належить позивачу, без його згоди. Позивач зазначав, що міг би здавати свою частку будинку в оренду та отримувати за неї 1 000 грн. щомісячно, тому вважає, що він вправі вимагати від відповідача вартість незаконного проживання в його частці будинку, що складає 6 місяців проживання в сумі 6 000 грн. Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу шкоду, завдану пошкодженням автомобіля, зруйнуванням гіпсокартонної стіни та проживанням в частці будинку, яка належить позивачу. Посилаючись на вказані обставини та на положення ст ст 22, 1167, 1195 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 22 635 грн. 00 коп та судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 квітня 2020 року у задоволенні позову - відмовлено.

На це рішення позивач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що надані ним докази є належними та допустимими доказами розміру матеріальної шкоди; у відзиві на позовну заяву відповідач визнав, що пошкодив належний позивачу автомобіль; цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди і на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Також вважає, що суд першої інстанції, в умовах карантину, безпідставно відхилив клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи жодним чином не підтверджують завдання позивачу збитків саме відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору дарування часток домоволодіння від 02 жовтня 2014 року, позивач ОСОБА_1 є власником 2/3 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.3-5). Згідно рішення суду від 23 листопада 2017 року по справі №303/5207/17 зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди у виконанні будівельних робіт в створенні нового об`єкта, а саме квартири АДРЕСА_3 (а.с.6-7). Відповідно до Акту державного виконавця від 30 липня 2019 року, встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2/303/2493/17 створено об`єкт - квартиру АДРЕСА_3 (а.с.10).

До позовної заяви позивачем, крім документів щодо права власності на частку у вказаному домоволодінні, та зазначеного Акту державного виконавця від 30 липня 2019 року, додано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 06.08.2019 на суму 1520 грн., які прийняті ФОП ОСОБА_5 від ОСОБА_1 , а також Акт здачі-приймання робіт від 06.08.2019 на монтаж ФОП ОСОБА_5 заднього скла (легковий автомобіль) та монтаж заднього фонаря (а.с.11); видаткову накладну від 05.08.2019 про придбання заднього ліхтаря та скла дверей багажника Renault (RVI) на суму 9555 грн (а.с.12); товарні чеки на придбання 30 липня 2019 року гіпсокартонної плити, шпаклівки, клею, стрічки на шви (а.с.15-17); страховий поліс на автомобіль «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1 (зелена карта) на період з 27.07.2019 по 26.08.2019; два Акти - від 20.09.2019 та 25.09.2019, з яких вбачається, що відповідач та його дружина не допускають позивача до будинку АДРЕСА_3 (а.с. 19-20).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу (ч. 1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2).

Стаття 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 2 ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що скло та ліхтар для автомобіля були придбані саме тому, що були пошкоджені відповідачем, позивачем надано не було.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що 31.07.2019 щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Як вбачається з постанови Мукачівського міськрайонного суду від 25.11.2019 у справі № 303/5102/19, яка розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень, у цьому протоколі зазначено, що « ОСОБА_2 , 30.07.2019 об 12:00 год в АДРЕСА_3 у громадському місці, з хуліганських мотивів пошкодив палицею заднє лобове скло на автомобілі «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_6 , чим порушив громадський порядок та спокій громадян». Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 25.11.2019 у справі № 303/5102/19 зарито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАУ у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП (матеріали надійшли до суду 25.11.2019). Вина ОСОБА_2 у вчинені відповідного правопорушення не встановлювалась.

Із протоколу про адміністративне правопорушення, про який вказується у даній постанові суду, не вбачається ступінь пошкодження скла автомобіля (а отже, неможливо встановити необхідність заміни такого скла), а про пошкодження ліхтаря (який разом зі склом, було придбано позивачем) взагалі не вказувалось. Отже, належних та допустимих доказів того, що відповідач пошкодив автомобіль позивача, внаслідок чого необхідно було проводити заміну скла та ліхтаря, надано не було.

Позивач стверджує, що внаслідок пошкодження автомобіля не зміг виїхати за кордон та скористатись придбаним страховим полісом. Колегія зазначає, що страховий поліс на автомобіль «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1 (зелена карта) було придбано на період з 27.07.2019 (до події, про яку ідеться у позові) по 26.08.2019 (скло та ліхтар замінено на автомобілі 06.08.2019). Доказів того, що позивач не зміг виїхати за кордон у період дії страхового полісу надано не було. За відсутності доказів про пошкодження автомобіля позивача відповідачем, немає підстав для стягнення з відповідача вартості страхового полісу, придбаного позивачем.

Так само і не було надано позивачем жодних доказів того, що відповідачем було розбито зведену 30.07.2019 стіну, яка розділяла квартири № 1 та № 2 у будинку в АДРЕСА_3 . Придбання 30 липня 2019 року відповідних матеріалів для її спорудження не є доказами того, що в подальшому така стіна була зруйнована відповідачем.

Твердження про можливість здачі в оренду належної позивачу частки будинку та можливість отримання за це 1000 грн на місяць є його голослівними припущеннями.

Таким чином, позивачем, в порушення вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відтак, суд першої інстанції правомірно вважав, що жодних доказів завдання матеріальної шкоди відповідачем позивачу не надано.

Оскільки судом першої інстанції було відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, і клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги заяву представника позивача про відкладення розгляду справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції виходячи з наданих позивачем доказів, з додержанням норм матеріального і процесуального права. Тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 квітня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: