Справа №344/7911/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого -судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд та просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 березня 2011 року рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано, дочку залишено проживати з нею, так як у період їхнього спільного проживання відповідач байдуже ставився до своїх батьківських обов`язків. 28 лютого 2011 року рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області було вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі по 250 грн. щомісячно. При цьому рішення суду було прийнято ще до офіційного їхнього з відповідачем розлучення, при встановленні факту ухилення батька від утримання та матеріального забезпечення дитини. З того часу виконання батьком своїх батьківських обов`язків у кращу сторону не змінилось. Згідно отриманого нею із виконавчої служби листа від 04.04.2019 року, заборгованість по аліментах становить 22446,42 грн. У 2016 році вона вже намагалася вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав щодо їхньої дочки, але свої наміри вона призупинила, оскільки відповідач пообіцяв їй, що буде допомагати дитині та сплатить борг по аліментах, а також через те, що надав нотаріально завірену згоду на виїзд дочки з нею за кордон на відпочинок. Проте з того часу, як і з 2011 року, з боку відповідача по відношенню до дитини нічого не змінилось. За ці роки відповідач не цікавився дитиною, не проявляв жодного бажання її побачити чи поспілкуватися з нею. Фактично з часу народження дитини, відповідач не дбав та не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться здоров`ям дочки, її інтересами, внутрішнім світом, не приділяв та не приділяє жодної уваги її розвитку як особистості. Ніразу відповідач, як батько, не згадав про день народження дочки. Відповідно усі турботи по забезпеченню дитини усім необхідним як в матеріальному так і у фізичному, духовному, моральному розвитку покладені на неї. Батько свідомо самоусунувся від будь якої участі у житті дочки, що є підставою для вирішення питання про позбавлення його батьківських прав.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. З поданої ним заяви вбачається, що позовні вимоги не визнає, заборгованість по сплаті аліментів відсутня і він і надалі має намір брати участь у вихованні своєї доньки. При цьому просить розгляд справи провести без його участі.

Від представника третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Бітківської Д.Є. (довіреність від 11.04.2019 року) надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Разом із даною заявою, до суду надійшов письмовий висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо розв`язання спору.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2011 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 25 березня 2011 року (а.с.10).

Як вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 13.07.2009 року (а.с.8) сторони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 250 грн. щомісячно, починаючи з 07 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

З довідки Дубровицького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 04.04.2019 року №3724/15.8-37 (а.с.16-18) вбачається, що за ОСОБА_2 рахується заборгованість зі сплати аліментів у сумі 22446,42 грн.

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с.21) комісія зробила висновок, що мати на належному рівні займається вихованням та утриманням дитини, створені належні умови для її навчання і виховання. Дитина забезпечена всім необхідним, акуратна та доглянута. Батько дитини протягом 10 років не спілкується з дочкою, не приймає участі у її вихованні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України.

Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не має бажання займатися вихованням та утриманням своєї дитини. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять її інтересам. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, ОСОБА_2 не виконував батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки, не проявляє щодо неї батьківської турботи та любові. Поведінка ОСОБА_2 не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини.

Отже, виходячи із вищевикладеного, у зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька дитини брати участь у вихованні та забезпеченні матеріального благополуччя, створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків є факт його свідомої поведінки, оскільки він має реальну можливість виконувати їх, але не вчиняє відповідних дій.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не спілкується з дитиною, що необхідно для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча мав це робити. Отже, відповідач по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 (а.с.39-40).

Разом з тим, відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що відповідача ОСОБА_2 неодноразово було запрошено в службу у справах дітей рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повідомлено про розгляд даної справи. При цьому запропоновано у разі неможливості прийти на бесіду особисто, подати письмові пояснення та вагомі, на його погляд, документи у даній справі на адресу служби у справах дітей. Також на адресу служби у справах дітей Дубровицької РДА направлено запит про надання інформації про відповідача, а також щодо повідомлення його про розгляд даного питання органом опіки та піклування м. Івано-Франківська.

Відповідно до акта обстеження від 17.09.2019 року, на час проведення обстеження будинок в якому проживає ОСОБА_2 був зачинений. Усно у телефонному режимі проведено бесіду з матір`ю ОСОБА_2 , якій повідомлено про розгляд справи про позбавлення її сина батьківських прав та про необхідність звернутися до служби у справах дітей для вивчення його думки з даного питання. Однак ОСОБА_2 до служби не прийшов.

Питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 20 вересня 2019 року у присутності ОСОБА_1 , яка повідомила про те, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном. Працівником служби у справах дітей здійснено телефонний дзвінок до ОСОБА_2 , однак наданий номер не відповів. У телефонній розмові ОСОБА_4 , яка представилась матір`ю ОСОБА_2 , запрошено прийти в службу у справах дітей для надання інформації про відповідача та з`ясування його думки у даній справі. Вона зазначила, що проживає у м. Дубровиця і не може прийти в службу.

09 жовтня 2019 року дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. За наслідками розгляду комісія рекомендувала виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 з часу подачі позовної заяви до суду та починаючи з часу збирання відомостей органом опіки та піклування для надання письмового висновку, свою поведінку по відношенню до своєї дитини не змінив та не виявив бажання спростувати факт невиконання ним своїх батьківських обов`язків.

При цьому суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер, а тому суд не погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , на підставі всіх встановлених судом фактичних обставин та зібраних доказів.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду.

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідач відзив на позов та доказів на підтвердження обставин, які б заперечували такі вказані позивачем, суду не подав, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

У такому разі судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 СК України).

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 10 лютого 2020 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.

12.02.2020 року.