Справа № 265/5408/20
Провадження № 2/265/1498/20
У Х В А Л А

25 серпня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Булгакової Г.В.,

розглянувши заяву розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за заявою адвоката Звонарьова Валентина Вадимовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Звонарьов В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 недійсним, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Лариса Семенівна.

Також представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що 14.10.2008 року, як розуміла ОСОБА_1 , було підписано договір довічного утримання. Договір було укладено між ОСОБА_1 з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, від імені та в інтересах якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_3 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л.С. Після укладення договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_3 попередня домовленість виконувалась. ОСОБА_3 передавала від імені ОСОБА_2 щомісячно обумовлену ними раніше грошову суму. У випадку необхідності придбання ліків, ними надавались додаткові грошові кошти. ОСОБА_3 підтримувала тісний зв`язок, за необхідності допомагала ОСОБА_1 у побуті. Проте з часом така допомога була зведена нанівець, ОСОБА_1 не отримала ані догляду ані фінансової підтримки. За таких обставин ОСОБА_1 вимушена була підняти перед відповідачами питання про розірвання укладеного договору утримання через невиконання умов з боку останніх. Але останні почали уникати спілкування та заперечили проти розірвання договору. Станом на сьогодення відсутнє будь-яке спілкування між сторонами. Перебуваючи у розпачі, відчуваючи себе ошуканою, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з вимогою розірвання договору довічного утримання. На руках мала лише технічний паспорт на квартиру. Проте, звернувшись до нотаріуса, ОСОБА_1 дізналась, що в жовтні 2008 року вона уклала не договір довічного утримання, а договір дарування квартири. Як повідомив нотаріус, за договором дарування ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 . Отримавши такі відомості ОСОБА_1 була шокована, адже була впевнена в тому, що укладала саме договір довічного утримання. Тим паче ОСОБА_1 мала на руках технічний паспорт на квартиру, в якому власником зазначався попередній власник ОСОБА_4 , а після її придбання ОСОБА_1 . Більш того, умови домовленості виконувались ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . В свою чергу ОСОБА_1 продовжувала постійно проживати у спірній квартирі, сплачувала платежі за використані комунальні послуги. З боку відповідачів не було вимоги про залишення ОСОБА_1 єдиного житла. Отже, правочин з відчуження квартири за договором ОСОБА_1 вчинений під впливом помилки стосовно природи укладеного договору. А від так, вважає за необхідне визнати договір дарування квартири в судовому порядку недійсним. За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 18.08.2020 року власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування №4393, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу у Донецькій області Шабадаш Л.С. є ОСОБА_2 . За таких обставин є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач задля уникнення в подальшому виконання рішення суду, у разі задоволення позову, здійснить заходи спрямовані на відчуження спірної квартири. Таким чином, у випадку відчуження відповідачем ОСОБА_2 спірної квартири, виконання рішення суду у разі задоволення позову значно ускладниться або взагалі не може бути виконано. Відтак є необхідність забезпечити даний позов шляхом накладення арешту квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, за якою розглядається заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, тому суд розглянув вищезазначену заяву без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що адвокат Звонарьов В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 20.08.2020 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартир АДРЕСА_1 недійсним, третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Лариса Семенівна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України подається:до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України закріплено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, предметом позову в даній справі є недійсність (нікчемність) договору дарування вищезазначеної квартири.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів можна зробити висновок, що між сторонами існує спір. Предметом спору по даній справі є визнання договору дарування квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , недійсним.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №220742860 від 18.08.2020 року, яка додана до позову, спірна квартира належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі вищезазначеного договору дарування, який укладено між останнім та позивачкою.

Доводи представника позивача, викладені в заяві про забезпечення позову, щодо дії відповідачів з відчуження майна, яке є предметом спірного договору, та як наслідок такі, що можуть ускладнити в подальшому виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, суд вважає обґрунтованими.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що в заяві про забезпечення позову, представником позивача ставиться питання про накладення арешту на спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Арештом майна є накладання заборони на право розпоряджатися майном, що належить відповідачу (іншим особам), з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, в тому числі, з метою забезпечення цивільного позову.

Процесуальний порядок арешту майна полягає у виявленні майна, його описі, опечатуванні та передачі його на зберігання.

Оскільки, недійсність оспорюваного правочину, на даний час судом не встановлена, суд вважає, що вид забезпечення позову, запропонований позивачем може порушити права відповідача в контексті заборони користування квартирою внаслідок його опечатування, що є складовою арешту майна, тому суд вважає, що заборона відчуження майна, як вид забезпечення позову, буде достатнім для ефективного захисту,або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а способом забезпечення позову, є заборона відчуження спірного майна квартири АДРЕСА_1 , який є доцільним та відповідає принципам розумності та справедливості, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, та у разі відчуження спірного житлового приміщення з боку власника виникне реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Звонарьова Валентина Вадимовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Копію ухвали відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України до відома направити сторонам.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала, постановлена без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.О.Костромітіна