Справа №263/6544/20
Провадження №4-с/263/25/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко В.О.,

при секретарі Іващенко Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладиборода Д.О. та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №39634388,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою про визнання незаконною та скасування рішення державного виконавця про закриття виконавчого провадження №39634388.

В обґрунтування скарги зазначила, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 14 серпня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , 2009 року народження та сина ОСОБА_4 , 2000 року народження, у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на кожну дитину, починаючи з 25.06.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення нею був отриманий виконавчий лист, який був прийнятий на виконання до Центрального ВДВС та відкрито виконавче провадження №39634388 в рамках якого відбувалось стягнення на двох дітей. Проте постановою державного виконавця Гладиборода Д.О. 14.03.2019 року примусове виконання виконавчого листа було закінчено, оскільки старшій дитині виповнилося 18 років, тобто досяг повноліття. Вважає, що державним виконавцем допущено низку порушень чинного законодавства, що призвело до суттєвих порушень прав обох дітей.

Скаржник надала суду заяву про підтримання доводів скарги та просить її задовольнити.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладиборода Д.О. у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходився виконавчий лист №2/263/2648/2013 виданий Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 26.08.2013 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладиборода Д.О. від 14.03.2019 виконавче провадження №39634388 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду міста Маріуполя №3/263/2648/2013, виданого 14.08.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 закінчено на підставі п.7 ч.1 ст.39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» з обґрунтуванням, що дитина досягла повноліття.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Відповідно до ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.74 ч.3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 195 СК України ( в редакції до 07.07.2017) передбачала, що 1) Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. 2) Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. 3) Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 4) Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Стаття 195 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017) регулює визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) слідуючим чином: 1. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. 2. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. 3. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 13.05.2020 року Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладиборода Д.О. вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим документом №2/263/2648/2013 від 14.08.2013 виданим Жовтневим районним судом міста Маріуполя про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини доходів на кожну дитину, починаючи з 25.06.2013 року, становить 63323,00 гривень.

Відповідно до ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області по справі №2/263/2648/2013 не виконано в повному обсязі, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладиборода Д.О. про закриття виконавчого провадження є передчасною.

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова від 14.03.2019 року державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Гладиборода Д.О. про закінчення виконавчого провадження №39634388, є незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 447, 449-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладиборода Д.О. та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №39634388, задовольнити.

Постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гладиборода Д.О. про закінчення виконавчого провадження №39634388 з примусового виконання виконавчого листа №2/263/2648/2013 виданого 14 серпня 2013 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, визнати незаконною та скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Ковтуненко