Справа № 185/4892/20
Провадження № 2-о/185/264/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про видачу обмежувального припису, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 ,яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , в якій просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього наступні обов`язки: заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ), а також інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з малолітньою дитиною: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7; обмежити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкування з малолітньою дитиною: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7; заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування зазначила, що з листопада 2017 року по листопад 2019 року вона проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина: ОСОБА_2 . Під час спільного проживання з ОСОБА_3 , останній постійно підіймав на неї руку, завдавав тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона неодноразово викликала поліцію. Постійні побиття з боку ОСОБА_3 та вживання ним алкоголю стали підставою розриву їхніх відносин, втім ОСОБА_4 все одно не залишає її у спокої: весь час її переслідує, ходить за нею, куди б вона не пішла, приходить до неї додому та вчиняє сварки із застосуванням до неї та їхньої малолітньої дитини психологічний та фізичний вплив. Крім того, кривдник постійно пише їй смс-повідомлення, в якій містяться погрози та приниження. Ані наявність заяв про вчинення адміністративних правопорушень, що пов`язані з домашнім насильством, ані наявність протоколів про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП, ані наявність постанов Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, ані ймовірність настання відповідальності за вчинені правопорушення, не впливають належним чином на ОСОБА_3 та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо неї та щодо їх малолітньої дитини. Так, ОСОБА_3 продовжує і далі систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо неї та їх спільної дитини. Неправомірні дії з боку ОСОБА_3 завдають їй моральних (що полягає в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров`я та здоров`я дитини, приниженні її честі та гідності), а також фізичних страждань, викликають у неї побоювання за свою безпеку та безпеку їх спільної дитини від чого вона особисто не може захистити себе та дитину. Аби уникнути повторних випадків домашнього насильства щодо неї та дитини, вона вважає, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо неї та їх спільної дитини.

Ухвалою судді від 10 серпня 2020 року відкрито провадження у справі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішенні просить врахувати інтереси дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з листопада 2017 року по листопад 2019 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дитина: ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим 24 квітня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 04.

Заявник ОСОБА_1 вказала, що за час спільного проживання та після розірвання стосунків ОСОБА_3 неодноразово застосовував насилля до ОСОБА_1 , бив її, морально та фізично принижував, погрожував їй. При людях та при дитині, називав образливими нецензурними словами.

Згідно довідки про проживання за № 2 від 21.07.2020 року, наданою ОСББ «Карбишева, 4», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з малолітньою дочкою: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за № 118 від 14.07.2020 року ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання га території Межиріцької сільської ради зарекомендував себе з негативної сторони, ніде не працює, усні заяви та скарги до Виконкому Межиріцької сільської ради на ОСОБА_3 від жителів села за останній час надходять регулярно.

Талонами-повідомленнями єдиного обліку, відповідями, довідками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.06.2020 року, 08.07.2020 року, 20.07.2020 року, 29.07.2020 року, постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.07.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 .

Крім того, 19 липня 2020 року ОСОБА_3 , знаходячись по АДРЕСА_2 , спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

За вказаним фактом 23 липня 2020 року Підрозділом дізнання Павлоградського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема:

дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала дитина), особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону);

домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону);

кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону);

обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону);

особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону);

психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону).

Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини мають батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Судом також враховано, що існує факт домашнього насильства при малолітній дитині: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що може негативно вплинути на психічне здоров`я дитини.

Відтак систематичні випадки насильницьких дій ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , систематичне жорстоке поводження з заявником при дитині та сторонніх особах, приниження честі та гідності заявника, свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника та загроза психічному здоров`ю дитини. Заявник постійно переживає за своє життя та здоров`я, а заінтересована особа ОСОБА_3 систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає заявнику постійних душевних страждань.

Така поведінка ОСОБА_3 свідчить про те, що життя і здоров`я заявника, а також здоров`я дитини, зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного та фізичного насильства, що вчинив ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , оцінюючи при цьому вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів заявниці та дитини вимоги заявника слід задовольнити.

Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 350-1 - 350-8, 354, 355, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього наступні обов`язки:

1) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ), а також інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з малолітньою дитиною: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7;

2) обмежити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спілкування з малолітньою дитиною: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7;

3) заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення суду.

Про видачу обмежувального припису повідомити Павлоградський ВП ГУНП в Дніпропетровській області для взяття ОСОБА_3 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко