Справа № 466/8736/17 Головуючий у 1 інстанції:Баєва О.І.
Провадження № 22-з/811/30/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
УХВАЛА

11 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду цивільних справи Львівського апеляційного суду Мельничук О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_6., суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_10. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

10 лютого 2020 року через канцелярію суду за вх. №3196 надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_6., суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_10. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними.

Заяву про відвід колегії суддів заявники обґрунтовують тим, що ухвала про відкриття апеляційного провадження від 6.03.2019 р. є безпідставною, оскільки позивач взагалі не вказує на підставі яких норм закону він оспорює дійсність договорів дарування, які норми матеріального та процесуального права порушив суд 1-ї інстанції, а також позивач не надав на підтвердження своєї позиції жодних доказів ні суду 1-ї. ні ІІ-Ї інстанції, а також нових обставин у справі не виявлено. Позивач подав завідомо безпідставний позов, проте суд не застосував ч. 1 ст. 13 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства. Зазначають, що викликає недовіру також дозвіл колегії суддів (ОСОБА_6., ОСОБА_4, ОСОБА_10.) на відтермінування сплати позивачем судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 9408 грн. до ухвалення судового рішення по справі. Вказують, що розмір річного доходу позивача дозволяє йому сплатити судовий збір повністю впродовж року. Крім цього, вважають, що суд проігнорував докази та доводи, наведені ними у відзиві на апеляційну скаргу для обгрунтування їхньої позиції, як відповідачів. Суд під час підготовчих дій не врахував дані факти, а їх письмові докази та доводи не взяв до уваги та взагалі проігнорував. У такий спосіб суд порушив загальні засади цивільного законодавства та їх право на захист цивільних прав та інтересів. Стверджують, що суд по суті не провів підготовчих дій. У порядку підготовки справи до апеляційного розгляду суд проігнорував ч.ч. 2, 3, 4, 6 п. 1. ст. 365 ЦПК України. Суд порушив п. 1 ст. 13, ст. 8, п. 6 ст. 81. ст. 82 ЦПК України, а також ст.ст. 3, 15 ЦК України. Також, зазначають, що з матеріалів справи вбачається наявність приватних контактів між головуючим суддею ОСОБА_6. та представником позивача ОСОБА_5 , що доводить хронологія підшитих у справу документів. Вважають, що ОСОБА_5 не лише приватно контактував з головуючим суддею ОСОБА_6., а й прямо диктував йому сценарій, за яким суддя мав здійснювати дане провадження. Так, в матеріалах справи підшито заяву ОСОБА_5 від 14.06.2019 р. про можливий для нього час призначення розгляду справи у засіданні. Проте сама ухвала про розгляд справи з повідомленням учасників справи була ухвалена кількома днями пізніше - 18.06.2019 р. Це доводить факт існування змови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що призвело до порушень процесуальних дій. Крім цього, вказують на те, що їм як відповідачам, судом не була надіслана вчасно поштою ухвала суду про розгляд справи з повідомлення учасників справи від 18.06.2019 р. та супровідний лист до неї. Під час ознайомлення із справою вищезгадана ухвала була відсутня у матеріалах справи. Ухвала від 18.06.2019 року була підшита до справи у проміжку часу між 20.01.2020 р. та 27.01.2020 р., коли головуючий суддя ОСОБА_6. працював зі справою для написання повного тексту ухвали про призначення судово-технічної експертизи від 23.01.2020 р. Вважають, що судом була порушена ст. 8 ЦПК України про відкритість інформації. Це доводить факт існування змови між суддею ОСОБА_6. та адвокатом ОСОБА_5.. що призвело до процесуальних порушень. Унаслідок ознайомлення з мотиваційною частиною ухвали про призначення справи до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи від 18.06.2019 р., у тексті не вбачається жодних конкретних обставин справи, з урахуванням яких суд змінив порядок розгляду справи. Проте суд, керуючись ст.ст. 365, 366, 368, 369 ЦПК України, посилається на заяви представника позивача ОСОБА_5 від 10.04.2019 р. та ОСОБА_4 від 15.04.2019 р., в яких не наводяться жодні конкретні обставини справи, а висловлюється лише бажання про особисте заслухання судом їхніх аргументів на підтримку апеляційної скарги, вимоги якої є безпідставними. Зазанчають, що суд призначив засідання з викликом учасників на 24.09.2019 р., яке не провів. Наступне засідання було призначене на 21.01.2020 р., яке проводилося з порушеннями п.п. 3.4,5.6.7 ст. 368 ЦПК України про порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції. У ході засідання не було встановлено меж позову, не з`ясовано чи заявлене усно представником позивача клопотання про проведення судово-технічної експертизи є в межах цього позову. Суд не взяв до уваги обставину, що позивач не оскаржує ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 11.12.2018 р. Розглядаючи усне клопотання представника позивача ОСОБА_5 про проведення судово-технічної експертизи, суд безпідставно видав за «доконаний» факт припущення позивача про те, що виготовлення оспорюваних договорів за часом є пізніше, ніж вказана у них дата складання. Вказують, що суд не виконав вимоги ч. 1 ст. 104 ЦПК України в частині обгрунтування підстав щодо проведення експертизи, оскільки хибно видав припущення позивача за «доведений» факт. Також, під час розгляду питання про призначення судово-технічної експертизи колегія суддів (ОСОБА_6., ОСОБА_4. ОСОБА_10.) не дала можливість ОСОБА_2 висловити свої заперечення та міркування щодо проведення експертизи у повній мірі, її виступ кілька разів був перерваний ОСОБА_6 та зупинений. У такий спосіб суд порушив ч. 2 п. З ст. 2 ЦПК України про рівність сторін у судовому процесі, а також ч. З п. 1 ст. 43 ЦПК України про права та обов`язки учасників справи - п. 1 ст. 49 ЦПК України про процесуальні права та обов`язки сторін. Колегія суддів не взяла до уваги письмове клопотання відповідачів про заперечення проведення судово-технічної експертизи. Крім цього, зазначають, що у нарадчій кімнаті головуючий суддя ОСОБА_6. чинив тиск на суддів ОСОБА_10. і ОСОБА_4 з метою підписання ними наперед заготованого ним тексту ухвали, внаслідок чого між суддями виникла гостра суперечка. Також, зазначають, що суддя ОСОБА_4 була призначена головуючою суддею за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_4 по справі №466/2244/17 у провадженні № 22-ц/783/7323/17 про визнання договору дарування грошових коштів дійсним, який є предметом оскарження у даному апеляційному провадженні. Вказують, що причиною вищезгаданих порушень процесуального та матеріального права вважають існування змови між головуючим суддею ОСОБА_6. та представником позивача ОСОБА_5 . Існування даної змови підтверджується такими фактами; 1) приватними контактами ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , який прямо диктував судді свій сценарій, за яким мало проводитися апеляційне провадження; 2) намагання судді ОСОБА_6. на догоду позивачеві ОСОБА_4 забезпечити знищення одинично збережених примірників оригіналів доказів (усіх 12 договорів дарування грошових коштів), які є основними доказами в іншому судовому провадженні Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/5636/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року відвід, заявлений ОСОБА_1 , Уською ОСОБА_8 , Уською ОСОБА_9 колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_6., суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_10. - визнано необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_6., суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_10. передано на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, призначення якого провести в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 приходжу до висновку про відсутність підстав для відводу суддів в складі головуючого судді ОСОБА_6., суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_10. з наступних підстав.

Згідно ч. 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Системний аналіз змісту та доводів заяви про відвід ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів ОСОБА_6., ОСОБА_4, ОСОБА_10., а зводяться до припущень та не вказують на необ`єктивність чи упередження суддів при розгляді справи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь яких сумнівів у його безсторонності (див, серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27,28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремі справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства») (Pullar v.United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо ЄСПЛ відзначає поведінку суддів, а саме необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п.49,50,52 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі Білуха проти України).

Враховуючи наведене, об`єктивно обгрунтованих даних про те, що судді ОСОБА_6., ОСОБА_4, ОСОБА_10.виявляють упередженість або безсторонність під час розгляду даної справи у заяві про відвід не зазначено і таких матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відвід колегії суддів в складі головуючого судді ОСОБА_6., суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_10. - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

Апеляційного суду О.Я. Мельничук