Справа № 458/398/19 Головуючий у 1 інстанції: Кріль Л.М.
Провадження № 22-ц/811/3033/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 458/398/19 за апеляційною скаргою Турківської міської ради Львівської області на рішення Турківського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Турківської міської ради Львівської області про відшкодування майнової шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Турківського районного суду Львівської області з позовом до Турківської міської ради Львівської області про відшкодування майнової шкоди.

Позов мотивує тим, що 11.03.2019 року внаслідок буревію на міському цвинтарі в м.Турка по вул.А.Шептицького Львівської області було знищено два надгробні пам`ятники її батьків, які були придбані нею та встановлені за її кошти. Пам`ятники було знищено внаслідок падіння аварійного (гнилого) дерева. Загальна сума спричинених внаслідок цього збитків становить 59740 грн., тобто це кошти, за які вона придбала пам`ятники та оплатила їх встановлення.

Міське кладовище знаходиться в межах м.Турки, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , власником якої є Турківська міська рада Львівської області.

Позивач вважає, що вина Турківської міської ради Львівської області у спричиненні їй шкоди полягає в тому, що внаслідок безвідповідальності та бездіяльності посадових осіб міської ради, вчасно не було виявлено та не зрізано аварійні (хворі та гнилі) дерева на території кладовища, що і призвело до падіння одного з них на надгробні пам`ятники її батьків.

Позивач намагалася в досудовому порядку врегулювати з відповідачем даний спір, однак в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати спричинені їй майнові збитки, а тому змушена звернутися за захистом своїх прав в суд. Просить стягнути з Турківської міської ради Львівської області на свою користь спричинену їй майнову шкоду в сумі 59740 грн. та понесені нею судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено повністю.

Стягнути з Турківської міської ради Львівської області (, КОАТУУ НОМЕР_1 , адреса: Львівська область, Турківський район, м.Турка, площа Ринок, 26) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , спричинену майнову шкоду в розмірі 59740 грн.

Стягнуто з Турківської міської ради Львівської області (, КОАТУУ НОМЕР_1 , адреса: Львівська область, Турківський район, м.Турка, площа Ринок, 26) на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення оскаржила Турківська міська рада. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення необґрунтованим та незаконним . Стверджує, що відповідно до підпункту 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» організація благоустрою населених пунктів , визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок по відшкодуванню шкоди внаслідок падіння дерева не може бути покладено на Турківську міську раду, як орган місцевого самоврядування. Звертає увагу, що юридичною підставою для відповідальності органів місцевого самоврядування та посадових осіб місцевого самоврядування є заподіяння шкоди у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами. Стверджує, що необхідними елементами для відповідальності за завдання шкоди є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Отже судом неправильно визначено правовідносини, що виникли між сторонами та застосовано норми матеріального права, що не підлягали застосуванню , а тому просить рішення скасувати та ухвалити нове,яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.360 ЦПК України позивач ОСОБА_1 подала Відзив на апеляційну скаргу. У Відзиві зазначає, що не погоджується з наведеними в апеляційній скарзі доводами та вважає рішення законним та обґрунтованим. Стверджує, що посилаючись на пп.7 п. а ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідач намагається уникнути відповідальності за завдану шкоду. Звертає увагу на ст.11 зазначеного Закону, якою передбачено, що виконавчими органами сільських,селищних, міських, районних у містах( у разі їх створення) рад є виконавчі комітети. Зазначає, що бездіяльність відповідача полягає у тому, що відповідальними працівниками міської ради не було вчасно виявлено аварійні дерева на території кладовища, що і призвело до падіння одного них та завдання їй майнової шкоди. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ст.5 ЦПК України встановлено , що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено такі обставини.

11.03.2019 року внаслідок падіння дерева на міському цвинтарі в м.Турка по вул.А.Шептицького Львівської області було знищено дві намогильні споруди батьків позивача, які придбані та встановлені за її кошти.

Загальна сума спричинених внаслідок цього збитків становить 59740 грн., що підтверджується накладною №271 від 04.06.2017 року.

Міське кладовище знаходиться в межах м.Турки, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , власником якої є Турківська міська рада Львівської області, що підтверджується викопіюванням з генерального плану м.Турка Львівської області, яке видане начальником відділу містобудування та архітектури Турківської РДА Львівської області - головним архітектором району Юдицьким П.Л.

12.03.2019 року позивач звернулася з письмовою заявою до Турківської міської ради Львівської області з проханням відшкодувати їй спричинену шкоду.

13.03.2019 року за вих.№213 Турківською міською радою Львівської області позивачу надіслано відповідь на заяву та акт обстеження об`єктів, що зазнали пошкоджень і руйнувань внаслідок стихійного лиха (надзвичайної ситуації) від 12.03.2019 року.

У відповіді Турківської міської ради Львівської області зазначено, що згідно заяви позивача щодо знищення двох пам`ятників на міському кладовищі в м.Турка по вул.ІІІептицького Львівської області, спричиненого буревієм 11.03.2019 року, комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій при виконавчому комітеті Турківської міської ради Львівської області виходила на місце події 12.03.2019 року. В результаті було складено акт обстеження, в якому зафіксовано факт падіння одного дерева та пошкодження чотирьох пам`ятників, в тому числі пам`ятників батьків позивача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивача також цією відповіддю повідомлено, що Турківська міська рада Львівської області не в змозі відшкодувати завдані їй збитки, оскільки в бюджеті на 2019 рік не передбачено коштів на такі потреби, а також Турківська міська рада Львівської області не має власного резервного фонду на відшкодування збитків, завданих стихійним лихом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що внаслідок протиправної бездіяльності Турківської міської ради Львівської області, яка полягала у неналежному утриманні кладовища, невчасному зрізуванню дерев, що в кінцевому результаті призвело до падіння дерева на намогильні споруди, позивачу ОСОБА_1 завдано шкоду в розмірі 59740 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України(ст.64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ) .

Згідно з ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об`єктів благоустрою відносять парки, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, шляхи, площі, начальні, майдани, набережні, прибудинкові території, пляжі, кладовища та інші об`єкти в межах населеного пункту.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" балансоутримувач забезпечує належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою.

Судом першої інстанції встановлено, що балансоутримувачем кладовища у АДРЕСА_2 по АДРЕСА_3 .Шептицького є Турківська міська рада Львівської області.

Зазначена обставина відповідачем не спростована та доказів, які б свідчили про інше суду не надано.

Відтак відповідальність за завдану шкоду повинна нести саме Турківська міська рада, як балансоутримувач кладовища.

Наведене також підтверджується рішенням Турківської міської ради №№ 538 від 30.06.2016р. м.Турка «Про затвердження Правил благоустрою міста Турка в новій редакції», яке є доступним на офіційному сайті Турківської міської ради.

У рішенні зазначено наступне.

Правила благоустрою м.Турка (надалі Правила) є нормативно-правовим актом, який встановлює порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою м.Турка, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, які спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Правила є обов`язковими для виконання на території м.Турка всіма органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, посадовими особами міської ради, об`єднаннями громадян, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.

Об`єкти благоустрою м.Турка використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з врахуванням вимог цих Правил, місцевих правил забудови, інших вимог, передбачених законодавством України.

Організацію благоустрою м.Турка забезпечують органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законодавством України. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку балансоутримувачами та власниками територій.

Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також знесення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів міського бюджету м.Турка.

Відтак посилання відповідача на те, що організація благоустрою населених пунктів належить до відання виконавчого органу міської ради, а тому і обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди , внаслідок падіння дерева не може бути покладено на Турківську міську раду, як орган місцевого самоврядування є таким, що суперечить наведеним вище Правилам, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на позицію викладену в Постанові Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі №2-1474/11-ц не може братися до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки обставини у зазначеній справі не є тотожними.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що бездіяльність балансоутримувача щодо належного утримання зелених насаджень на кладовищі призвела до завдання позивачу майнової шкоди, розмір якої становить 59 740 грн.

З додатних до справи фотосвітлин встановлено (а.с.17), що дерево, яке впало на пам`ятники дійсно перебувало в аварійному стані, оскільки нижня частина стовбура прогнила і не була стійкою.

Посилання відповідача на відсутність можливості відшкодувати позивачу завдану майнову шкоду, оскільки в бюджеті на 2019 рік не передбачено коштів на такі потреби не дають підстав для звільнення відповідача від відповідальності.

Статтею 16 Закону «Про місцеве самоврядування в Українв» перебачено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.

Органи місцевого самоврядування з урахуванням місцевих умов і особливостей можуть перерозподіляти між собою на підставі договорів окремі повноваження та власні бюджетні кошти.

Сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення) рада може наділяти частиною своїх повноважень органи самоорганізації населення, передавати їм відповідні кошти, а також матеріально-технічні та інші ресурси, необхідні для здійснення цих повноважень, здійснює контроль за їх виконанням.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції ухвалив рішення, яке відповідає встановленим обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Турівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк