Справа № 541/2650/19
Номер провадження 2/541/257/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 лютого 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання Пащенка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

21 листопада 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви, вказав, що сторонами 09.12.2015 року укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач ОСОБА_1 , отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 14334,79 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідач підтвердив що Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. В результаті неналежного виконання своїх зобов`язань по договору у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 07.11.2019 року складає 45394,08 грн., з яких: 13972,45 грн заборгованість за кредитом, 8637,99 грн. заборгованість по відсоткам, 22783,64 грн заборгованість за пенею. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.49).

У встановлений законом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався.

В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав клопотання з проханням провести розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.40).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.02.2020 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.12.2015 сторонами по справі укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач ОСОБА_1 , отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 14334,79 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (п.2.1 Генеральної угоди).

Окрім того, сторонами погоджено строк кредитування, а саме у відповідності до п.1.1.3 та п. 2.1 Генеральної угоди, заборгованість по кредиту маж бути погашена до 31.12.2018 року (а.с.7).

У відповідності до п.2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником обов`язків по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення ( а.с.7).

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 07.11.2019 року утворилася заборгованість яка складає 45394,08 грн., з яких: 13972,45 грн заборгованість за кредитом, 8637,99 грн. заборгованість по відсоткам, 22783,64 грн заборгованість за пенею, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.5).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача, крім тіла кредиту, заборгованості за тілом кредиту, процентами та пені, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на договірний характер таких правовідносин.

Вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

За правилами статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючі надані позивачем докази, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Так, долучена позивачем копія Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить власноручного підпису ОСОБА_1 , а тому не є належним доказом того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду, а також, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати неустойки (пені) у зазначеному порядку і розмірі, а, отже, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином стягненню на користь позивача підлягає лише тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами.

Разом з тим, визначаючи розмір процентів, котрий підлягає стягненню, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду наведеної у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

За результатами касаційного перегляду рішень у даній справі, Велика Палата дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки сторонами чітко погоджено строк кредитування, а саме до 31.12.2018 року, суд вважає, що позивач, після закінчення вказаного строку, втратив право подальшого нарахування відсотків за договором.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.12.2018 року відповідач мав заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7543,48 грн.(а.с.5).

З огляду на встановленні обставини, стягненню із відповідача підлягають тіло кредиту в розмірі 13 972,45 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 7 543,48 грн.

В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 62; 81; 141; 258; 264; 265; ЦПК України; -

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», код ЄДРПОУ - 14360570 (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.12.2015 року в розмірі 21 515 грн. 93 коп. (двадцять одну тисячу п`ятсот п`ятнадцять гривень дев`яносто три копійки), яка складається з наступного:

13 972,45 грн. заборгованість за тілом кредита;

7 543,48 грн. заборгованість за відсотками за користуванння кредитом;

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», код ЄДРПОУ - 14360570 (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) судові витрати в сумі 910,52 (дев`ятсот десять) гривень 52 копійки.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Городівський