Постанова

Іменем України

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 466/8905/17

провадження № 61-39333св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

особа, дії якої оскаржуються - Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2018 року у складі судді Білінської Г. Б. та постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року в складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції

у Львівській області (далі - Шевченківський ВДВС м. Львова ГУЮ у Львівській області) Рибчак Анастасії Михайлівни, вчинені при примусовому виконанні виконавчого листа № 466/2375/17, виданого 20 вересня 2017 року Шевченківським районним судом м. Львова в частині неусунення перешкод

у володінні та користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 та незабезпечення 17 жовтня 2017 року при вчиненні виконавчих дій безперешкодного входження стягувача ОСОБА_1 у всі приміщення квартири, зокрема, у дві ізольовані жилі кімнати для вселення та постійного проживання в одній із них;

- визнати незаконною постанову від 19 жовтня 2017 року ВП № 54809218 про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А. М.;

- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А. М. відновити виконавче провадження ВП № 54809218 та провести виконавчі дії до фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а саме: усунути перешкоди у володінні та користуванні скаржнику квартирою АДРЕСА_1 шляхом забезпечення безперешкодного входження ОСОБА_1 у всі приміщення квартири, зокрема, у дві ізольовані жилі кімнати для вселення та постійного проживання

в одній із них.

Скаргу мотивовано тим, що Шевченківським районним судом м. Львова прийнято рішення у справі № 466/2375/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, яке набрало законної сили.

20 вересня 2017 року видано виконавчий лист, на підставі якого 02 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А. М. винесено постанову ВП № 54809218 про відкриття виконавчого провадження та боржнику ОСОБА_2 надано строк 10 робочих днів, протягом яких необхідно виконати рішення суду. Проте, головний державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ

у Львівській області Рибчак А. М. не скерувала стягувачу ОСОБА_1 письмового повідомлення про день і час примусового вселення. Натомість повідомила по телефону про необхідність прибути на 16:00 17 жовтня 2017 року за місцем вчинення виконавчих дій, а саме: АДРЕСА_2 , де зайшла в квартиру та в присутності понятих склала акт про нібито добровільне виконання боржником судового рішення. На його думку, державним виконавцем при виконанні рішення суду порушені вимоги статей 14, 16, 18, 19, 22, 31, 63, 67, 75 Закону України «Про виконавче провадження», статті

9 Житлового кодексу України, статей 358, 382, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року, скаргу задоволено частково.

Скасовано постанову ВП № 54809218 від 19 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А. М.

Зобов`язано головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А. М. відновити виконавче провадження ВП № 54809218 по виконавчому листу № 466/2375/17, виданому 20 вересня 2017 року Шевченківським районним судом м. Львова.

Суд першої інстанції керувався тим, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами

з метою забезпечення своєчасного та у повному обсязі вчинення виконавчих дій. Проте ОСОБА_2 під час виконання рішення суду діяла недобросовісно, не маючи наміру фактично виконати рішення суду, передала ключі від вхідних дверей стягувачу, а після залишення ним квартири змінила замки з метою недопущення його до квартири. Відповідно до змісту статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вжити заходів у такому випадку для примусового виконання рішення суду, яке на день винесення постанови про закриття виконавчого провадження фактично виконане не було. Винесення постанови про закриття провадження 19 жовтня 2017 року було передчасним, оскільки державний виконавець не пересвідчилась у фактичному виконанні рішення суду станом на день винесення зазначеної постанови.

Апеляційний суд також зазначив, що рішення суду фактично не було виконано

в повному обсязі, оскільки не відбулось вселення стягувача у квартиру, співвласником якої він є, згідно з виконавчим листом суду. Актами державного виконавця зафіксовано лише факт передачі ключів від вхідних дверей квартири, про що і розписався стягувач в цих актах, однак державний виконавець особисто не пересвідчилась у тому, що перешкод у доступі стягувачу до квартири (після передачі ключів) для вселення немає, оскільки другий ключ вручений стягувачу в приміщенні Шевченківського ВДВС м. Львів, а не безпосередньо за місцем виконання рішення суду. Цим порушено вимогу частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аргументи учасників справи

У липні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2018 рокута постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просила оскаржені судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають обставинам справи та поясненням представника ОСОБА_2 , які надавались під звукозапис у судовому засіданні 05 травня 2018 року під час розгляду справи в суді апеляційної скарги, а відтак не ґрунтуються на належних доказах.

Судами не встановлено, що саме боржник ОСОБА_2 перешкоджає проживанню стягувачу та які норми закону порушив боржник. Суди неправильно застосували положення частини шостої статті 67 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються в частині задоволених вимог скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області Рибчак А. М. про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії, тому в іншій частині судові рішення

в касаційному порядку не переглядаються.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить оскаржені судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість судових рішень.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

16 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачеві Краснощокову Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_1 є стягувачем у виконавчому провадженню № 54809218 по виконанню виконавчого листа № 466/2375/17, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 20 вересня 2017 року, про усунення перешкод у володінні та користуванні ОСОБА_1 квартирою

АДРЕСА_1 шляхом його вселення у цю квартиру, яке було відкрито постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А. М. від

02 жовтня 2017 року.

17 жовтня 2017 року, при виході на місце за вказаною у виконавчому листі адресою місцезнаходження квартири, державним виконавцем за участю сторін виконавчого провадження та понятих складено акт, яким зафіксовано передачу боржником ОСОБА_2 одного ключа від вхідних дверей квартири,

а другого ключа від іншого замка на вхідних дверях квартири вона зобов`язувалась передати на наступний день.

18 жовтня 2017 року державним виконавцем складено акт про те, що стягувач

у приміщенні відділу ДВС отримав другий ключ від вхідних дверей квартири.

19 жовтня 2017 року державним виконавцем винесено оскаржену постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

У подальшому було зафіксовано повідомлення стягувача ОСОБА_1 за номером 102 та письмові звернення від 23 жовтня 2017 року та від 25 жовтня 2017 року до Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо протиправних дій боржника ОСОБА_2 . Як ствердив ОСОБА_1 після передачі йому ОСОБА_2 другого ключа від вхідних дверей квартири, він ввечері повернувся у спірну квартиру для вселення, проте замки у квартирі були змінені і у квартирі він потрапити вже не зміг.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 67 цього Закону врегульовано питання щодо виконання рішення про вселення стягувача. Зокрема, частинами першою, другою, п?ятою цієї статті передбачено, що державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає

у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача

у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) у ньому. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

У частині шостій статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф

у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується

в судовому порядку.

Апеляційний суд не з?ясував чи звертався ОСОБА_1 до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження та чи боржник перешкоджає йому у проживанні (перебуванні) в квартирі після винесення державним виконавцем оскарженої постанови про закриття виконавчого провадження.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції про залишення без змін ухвали суду першої інстанції в частині задоволення скарги є передчасним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що рішення апеляційного суду в оскарженій частині ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення апеляційного суду в оскарженій частині скасувати та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року

в частині задоволених вимог скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу № 466/8905/17в частині вимог скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 рокув скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук