УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні подання

10 лютого 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Юр`євої К.М.

державного виконавця Веліканової К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веліканової К.С. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2020 року старший державний виконавець Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веліканова К.С. звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на період існування заборгованості за виконавчим документом.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження №51613232 з виконання виконавчого листа №2/711/311/16, виданого 05 квітня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 82570 гривень 01 копійки. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . 04 липня 2016 року, відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, копію постанови направлено боржнику. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно боржника, в межах суми боргу, внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

09 грудня 2019 року до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області надійшла заява стягувача про звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон.

Станом на 03 лютого 2020 року проводяться відрахування із заробітної плати боржника, однак заборгованість не погашена в повному обсязі.

В матеріалах виконавчого провадження наявні: довідка ДПС України про відсутність рахунків, відкритих боржником у банківських установах, довідка ДПС України про наявність інформації щодо місця отримання доходів боржника, у ТОВ «Агрохімічна компанія ГРОСДОРФ», кошти від заробітної плати на депозитний рахунок відділу надходять щомісячно, залишок боргу становить 71588 гривень 97 копійок.

Враховуючи викладене, державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

Старший державний виконавець Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веліканова К.С. у судовому засіданні подання підтримала, рішення просила ухвалити на розсуд суду. При цьому зазначила, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та інших постанов, які були винесені державним виконавцем. Заборгованість боржника станом на день розгляду даного клопотання зменшилася та становить приблизно 70000 гривень. Будь-яких перешкод у вчиненні виконавчих дій боржник не вчиняє. Докази, які свідчать про приховування майна боржником чи ухилення останнього від виконання рішення суду матеріали виконавчого провадження не містять. На обмеженні боржника у праві виїзду за кордон наполягає стягувач, який неодноразово звертався до державного виконавця з відповідними заявами.

Дослідивши матеріали подання, врахувавши доводи державного виконавця, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2016 року, за результатами розгляду цивільної справи №711/10719/15-ц, 2/711/311/16 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про відшкодування збитків, спричинених внаслідок дорожньо транспортної пригоди, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 71369 гривень 12 копійок матеріальної шкоди, 10000 гривень моральної шкоди та 1200 гривень 89 копійок судових витрат, а всього 82570 гривень 01 копійку.

Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист №711/10719/15-ц, 2/711/311/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 71369 гривень 12 копійок матеріальної шкоди, 10000 гривень моральної шкоди та 1200 гривень 89 копійок судових витрат, а всього 82570 гривень 01 копійки.

Боржником за вищевказаним виконавчим листом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

04 липня 2016 року старшим державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Крижевським О.А., за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №2/711/311/16, виданого 05 квітня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51613232.

Згідно ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який міститься у постанові від 31 липня 2019 року, винесеної за результатами розгляду цивільної справи № 554/13475/15-ц, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Доказів направлення державним виконавцем вищевказаної постанови боржнику та отримання її боржником матеріали подання не містять.

Згідно ч.2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Однак, як вбачається з подання та доданих до нього документів, доказів наявності у боржника коштів, рухомого чи нерухомого майна, за рахунок яких він має реальну можливість у повному обсязі виконати зобов`язання, державним виконавцем під час судового розгляду не надано.

Постановою старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Крижевським О.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/711/311/16, виданого 05 квітня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, у виконавчому провадженні №51613232, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, вирішено накласти арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Доказів направлення державним виконавцем вищевказаної постанови боржнику та отримання її боржником матеріали подання не містять.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №57298903 від 23 жовтня 2018 року, на рухоме майно ОСОБА_1 , на підставі вищевказаної постанови державного виконавця, накладено обтяження заборону відчуження рухомого майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №198688872 від 03 лютого 2020 року, за фізичною особою з реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 , нерухоме майно не зареєстровано.

Відповідно до подання державного виконавця, останнім, під час примусового виконання виконавчого листа №2/711/311/16, виданого 05 квітня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, встановлено, що боржник ОСОБА_4 отримує доходи у ТОВ «Агрохімічна компанія ГРОСДОРФ».

09 січня 2019 року головним державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області Решетняк В.А. при примусовому виконанні виконавчого листа №2/711/311/16, виданого 05 квітня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно вказаної постанови, боржник ОСОБА_4 працює у ТОВ «Агрохімічна компанія ГРОСДОРФ», в зв`язку з чим вирішено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у ТОВ «Агрохімічна компанія ГРОСДОРФ» та проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, в розмірі двадцяти відсотків до повного погашення заборгованості згідно виконавчого документу 82580 гривень 01 копійки, виконавчого збору 8257 гривень, виконавчих витрат 200 гривень, а всього 91027 гривень 01 копійку. Утримані з заробітку (доходу) кошти перераховувати на рахунок Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Як вбачається з подання державного виконавця, кошти від заробітної плати боржника ОСОБА_4 на депозитний рахунок відділу надходять щомісячно, залишок боргу становить 71588 гривень 97 копійок.

Вищевказані обставини під час судового засідання підтвердила державний виконавець Веліканова К.С., при цьому зазначила, що станом на день розгляду подання заборгованість боржника ОСОБА_4 зменшилася приблизно до 70000 гривень.

Крім того, 22 вересня 2019 року боржником ОСОБА_4 заповнено та передано державному виконавцю декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, в якій він зазначив, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює у ТОВ «Агрохімічна компанія ГРОСДОРФ», де отримує заробітну плату, рухомого та нерухомого майна, інших доходів та грошових накопичень не має.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4 , відібраних 22 вересня 2019 року державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Нагорнюком С.В., боржник повідомив, не має таких коштів, щоб відшкодувати повністю одним платежем заборгованість. Від погашення боргу не відмовляється. Провину та борг визнає повністю. Сплачує по можливості.

Зазначені пояснення повністю підтверджуються матеріалами подання державного виконання, які досліджені під час судового розгляду, та свідчать про часткове, станом на день розгляду даного подання, виконання боржником ОСОБА_4 зобов`язань за виконавчим листом №2/711/311/16, виданим 05 квітня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, шляхом звернення стягнення з його заробітної плати коштів в рахунок погашення заборгованості. Вказані відрахування з заробітної плати боржника, станом на день розгляду подання, не припинені та стягуються з боржника.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 вказаного Закону, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за судовим рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи з викладеного, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, як цього просить у поданні державний виконавець, застосовується судом виключно у випадку ухилення боржником від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання державного виконавця обґрунтоване виключно перебуванням Богатирьова С.П. у статусі боржника, при цьому державний виконавець не надав суду доказів, які свідчать про наявність у боржника, станом на день розгляду подання, реальної можливості виконати зобов`язання у повному обсязі, покладені на нього рішенням суду, та ухилення боржника від сплати боргу.

Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов`язань, про що вказує державний виконавець у поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, звернувшись з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 № 3857-XII, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Враховуючи викладене, застосування такого заходу, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є правом суду, з врахуванням всіх обставин, які свідчать про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі, чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів необхідно пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдане лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте, навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим з самого початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, у тому числі й ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11 липня 2013 року) ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушенням ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, без належного обґрунтування з врахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання. При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має не виконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

На підставі викладеного, керуючись ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404 - VIIІ, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, п.8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 2,7, 260, 261, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Веліканової К.С. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 11 лютого 2020 року.

Суддя О.М. Борєйко