справа № 278/2754/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Фурман О.А., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування заявленого суду представником позивача повідомлено наступне. Відповідач є роботодавцем третьої особи у справі. Останній, у свій час, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, за наслідками якої позивачеві спричинено майнових збитків у розмірі 438 945, 87 гривень. Даний розмір шкоди є різницею між обсягом сплачених коштів страховою компанією та встановленою позивачем за власним зверненням до оцінювача. У зв`язку із цим просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні вимог не визнав. Власну позицію обґрунтовував наступним чином. Дійсно, третя особа була визнана винною у виникненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач визнає той факт, що пригода трапилась за вини третьої особи, яка працювала і працює наразі у відповідача. Також відповідач визнає той факт, що даною пригодою спричинені збитки. Разом з тим, відповідач не погоджується із обсягом збитків, порахованих позивачем, вважає їх завеликими. Об`єктивного розміру збитків позивачем, вважає представник відповідача, доведено не було і саме у зв`язку із цим у задоволенні позову слід відмовити.

Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, крім тих, які визнані сторонами і на підставі положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Позивач при зверненні до суду сплатив судового збору в розмірі 4 619,47 гривень (а.с.1).

Рішенням суду від 21 січня 2019 року у справі № 278/37/19, що набуло законної сили, встановлено наступне. 21 грудня 2018 року о 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 на 162 км.+300 м. а/д "Київ-Чоп" керував автомобілем марки "VOLVO FH 4X2T" реєстраційний номерний знак "AC 0179 НОМЕР_1 ", з напівпричепом марки "SCHMITZ CARGOBULL AG S01" реєстраційний номерний знак " НОМЕР_2 , в крайній правій смузі руху та при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем марки "HYUNDAI SANTA FE" реєстраційний номерний знак "АA НОМЕР_3 ", який рухався в попутному напрямку, в крайній лівій смузі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.10).

Власником автомобіля марки "HYUNDAI SANTA FE" реєстраційний номерний знак "АA НОМЕР_3 " є позивач (а.с.8,9).

21 січня 2019 року складено акт, за яким вирішено сплатити страхове відшкодування в розмірі 100 тисяч гривень внаслідок згадуваної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.15). Дані грошові кошти позивач отримав 21 січня 2019 року. Загальна вартість ремонту з урахування зносу встановлена у розмірі 143 650,38 гривень (а.с.16).

26 березня 2019 року ТОВ "Незалежна експертно асистуюча компанія" склала звіт про оцінку колісного транспортного засобу позивача, що згадувався раніше, за яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля зазначеною пригодою, становить 296 264,46 гривень, а вартість відновлювального ремонту того ж автомобіля становить 538 945,87 гривень. Послуги оцінки та відправлення телеграми зацікавленим особам становить 3 000 гривень (а.с.17-37).

Третя особа у справі є громадянином України та має зареєстроване місце проживання (а.с.58-60).

18 листопада 2019 року суб`єкт оціночної діяльності направив листа відповідачу у справі, яким серед іншого, зазначив наступне. Проведені обстеження страховою компанією та оцінювачем ТОВ "Незалежна експертно асистуюча компанія" суттєво різняться між собою, як за переліком виявлених пошкоджень, так і обсягом винайдених витрат, у зв`язку із чим надано рекомендацією провести авто-товарознавчу експертизу (а.с.68-69).

При вирішенні даного спору суд вирішує застосувати наступні положення процесуального закону.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізував фактичні обставини справи та норми процесуального закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, дійсно судом встановлено та не спростовувалось сторонами, що третя особа визнана винною рішенням суду у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої позивачеві спричинено майнових збитків. Дана третя особа станом на момент пригоди перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована і згадувана подія була визнана страховим випадком. Страхове відшкодування сплачено за шкоду спричинену майну позивача в максимальному розмірі в межах ліміту страхового полісу. Під час встановлення збитків страховою компанією позивач, будучи присутнім в ході огляду автомобіля, погодився із обсягом виявлених пошкоджень в 32 пунктах і заперечень чи доповнень щодо цього не мав (а.с.14,118,123).

Дослідження, замовлене позивачем після сплати страхового відшкодування, проведене без представника відповідача і третьої особи (а.с.19 зворот).

Мало того, дослідженням, проведеним на замовлення позивача, встановлено перелік деталей, що підлягають заміні в кількості 76 елементів (а.с.24), в той час, як страховою компанією встановлено таких деталей в кількості 32 (а.с.123).

Дане дослідження містить такі та вартісні найменування запасних частин, що підлягають заміні, як наприклад, чотири колісні диски на загальну суму 96 тисяч гривень, стійка 30 200 гривень та боковина вартістю 26 400 гривень, а всього 152 600 гривень (а.с.23,24). Дані та суд вважає суттєві елементи не були включені до переліку найменувань, що підлягали заміні при дослідженні збитків страховою компанією. Суд погоджується із позицією відповідача, що із таким переліком страховика позивач погоджувався.

Мало того, прорахунки вартості матеріального збитку, завданого позивачу і проведені ТОВ "Незалежна експертно асистуюча компанія", суд вважає, є неправильними. Так, застосована формула винайдення такої величини (а.с.19) при підставленні показників не дозволяє отримати результати спричиненого збитку в розмірі 296 264,46 гривень, адже результати математичних обрахувань дають результат у розмірі 261 609,72 гривень.

Обсяг таких обставин, на переконання суду, дають достатні підстави стверджувати про сумнівність проведеного дослідження та неправильності отриманих результатів, що не може бути покладено в основу судового рішення.

Іншого на дослідження суду не надавалось, як і не заявлялось клопотань про призначення експертизи судом, хоча головуючий у справі ставив на обговорення питання у підготовчому засіданні щодо проведення у справі експертизи. Зі свого боку суд позбавлений можливості призначати експертизу за власною ініціативою у даній категорії судової справи.

Підсумовуючи наведене, суд робить висновок, що позивачем не доведено наявності майнової шкоди, спричиненої зазначеною раніше дорожньо-транспортною пригодою більш ніж сплачено страховою компанією.

Встановлювати суму, що підлягає до стягнення з відповідача за власним переконанням не входить до компетенції суду.

Крім цього, надане на дослідження суду дослідження не є доказом в розумінні положень п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України і взагалі судом до уваги прийнято бути не може, адже обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Подібного висновку дійшла і ВП ВС у пунктах 65 71 по справі № 522/1029/18 від 18 грудня 2019 року (номер рішення в реєстрі 87144996).

Понесені позивачем судові витрати подальшому розподілу не підлягають у зв`язку із відмовою у задоволенні його вимог. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

Заявлені відповідачем судові витрати в розмірі 24 тисячі гривень суд також відхиляє з огляду на наступне.

Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

Відзив повинен містити, серед іншого, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 3 ст. 178 ЦПК України).

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання і надано відповідачеві час для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даного судового рішення (а.с.43).

Копію ухвали отримано відповідачем особисто 4 листопада 2019 року (а.с.48).

Відзив на позов подано 14 листопада 2019 року (а.с.49-63), тобто у строки, визначені рішенням суду. Разом з тим, дана та перша заява по суті спору, а також додатки до неї не містили попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Відсутній такий розрахунок і в інших чисельних заявах даної сторони (а.с.66-85).

В подальшому, ухвалою суду від 23 грудня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача та третьої особи про перехід від спрощеного позовного провадження до загального позовного і визначено дату проведення підготовчого засідання (а.с.86).

9 та 17 січня 2020 року проводились підготовчі засідання у даній справі, за наслідками якого дана стадія була закрита і справа призначена до судового розгляду. Однак і до завершення підготовчого засідання відповідач та його представник не подавали до суду ні попереднього ні точного розрахунку судових витрат, хоча головуючим у справі на дані вимоги процесуального закону звертав увагу (а.с.105 пункт 43 протоколу судового засідання).

За таких обставин, відповідач в особі свого представника не виконав вимог процесуального закону у даній частині, у зв`язку із чим суд вирішує відмовити у стягненні судових витрат на правничу допомогу на підставі положень ч. 2 ст. 134 ЦПК України.

Повідомлення представником відповідача у підготовчому засіданні обсяг судових витрат у вигляді таких на професійну правничу допомогу, суд вважає, не є виконанням зазначених вимог процесуального закону.

Подача представником відповідача доказів розміру витрат у судових дебатах в порядку визначено абзацом другим ч. 8 ст. 141 ЦПК України не є виконання приписів процесуального закону у ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Повне рішення виготовлене 11 лютого 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян