Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 283/79/18

провадження № 61-14072св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Шевчук А. М., Коломієць О. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила здійснити поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно з другим варіантом, який міститься у висновку судової будівельно-технічної експертизи, зокрема, виділити їй в натурі 1/2 частину житлового будинку, яка складається з: житлової кімнати 1-3, площею 8,0 кв. м; житлової кімнати 1-4, площею 10,6 кв. м; житлової кімнати 1-5, площею 16,5 кв.м. У власність відповідача виділити належну йому 1/2 частину спірного житлового будинку, яка складається з: коридору 1-1, площею 4,3 кв. м; комори 1-2, площею 6,0 кв. м; прихожої 1-6, площею 11,4 кв. м; кухні 1-7, площею 5,4 кв. м; веранди 1-І, площею 5,1 кв. м; сараю літ. «Б», вбиральні літ. «Т», криниці літ. «К».

Оскільки такий виділ відбуватиметься з відхиленням від розміру часток кожного із співвласників, з відповідача слід стягнути грошову компенсацію на її користь у розмірі 21 112 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона є рідною сестрою відповідача у справі, їй на праві власності належить Ѕ частина вказаного житлового будинку на підставі договору дарування частки домоволодіння від 29 березня 2005 року, інша Ѕ частина цього будинку належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки жилого будинку від 10 лютого 2005 року.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спірного будинку в натурі, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Малинський районний суд Житомирської області рішенням від 19 лютого 2019 року позов задовольнив. Виділив ОСОБА_1 в натурі 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 згідно з другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 жовтня 2018 року № 11/10-2018 року, а саме: кімнату 1-3, площею 8,0 кв. м; кімнату 1-4, площею 10,6 кв. м; кімнату 1-5, площею 16,5 кв. м, на загальну суму 161 988 грн, що становить 44/100 ідеальних часток житлового будинку. Виділив ОСОБА_2 в натурі 1/2 частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно з другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 жовтня 2018 року № 11/10-2018 року, а саме: коридор 1-1, площею 4,3 кв. м; комору 1-2, площею 6,0 кв. м; прихожу 1-6, площею 11,4 кв. м; кухню 1-7, площею 5,4 кв. м; веранду 1-1, площею 5,1 кв. м, а також господарські будівлі - сарай, вбиральню, криницю, загальною вартістю 204 212 грн, що становить 56/100 ідеальних часток житлового будинку. Зобов`язав ОСОБА_1 між житловою кімнатою 1-3, площею 8,0 кв. м та передпокоєм 1-6, площею 11,4 кв. м, демонтувати дверний блок, з подальшим закладанням дверного прорізу із штукатуренням з обох сторін; між житловою кімнатою 1-3, площею 8,0 кв. м та житловою кімнатою 1-4, площею 10,6 кв. м, влаштувати дверний проріз з встановленням внутрішнього дверного блоку та штукатуренням укосів; в житловій кімнаті 1-3, площею 8,0 кв. м, передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з житлової кімнати на кухню (влаштування систем примусової вентиляції, каналізації, водопостачання та ін.). Зобов`язав ОСОБА_2 влаштувати нову перегородку з дверним прорізом, яка розділить приміщення коридору 1-1, площею 4,3 кв. м, в частках 23/100 та 77/100, з відповідним функціональним призначенням тамбур та кухня; передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з житлової кімнати на електрифіковану кухню (влаштування систем примусової вентиляції, каналізації, водопостачання та ін.); в зовнішній стіні комори 1-2, площею 6,0 кв. м, влаштувати віконний проріз та встановити віконний блок з штукатуренням укосів; в коморі 1-2, площею 6,0 кв. м, передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з комори на кухню (влаштування систем примусової вентиляції, каналізації, водопостачання та ін.); між передпокоєм 1-6, площею 11,4 кв. м, та кухнею 1-7, площею 5,4 кв. м, демонтувати суміжну перегородку. Зобов`язав сторін забезпечити квартири житлового будинку, які виділяються в ізольоване користування, автономними системами електропостачання та слабких струмків, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 21 112 грн у зв`язку із відхиленням від ідеальних часток і зменшенням її частки. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивоване тим, що задругим варіантом експертизи частки співвласників фактично є наближеними: 56/100 та 44/100 часток, відступ лише - 1,45 м-2 м, а компенсація різниці у частках становить 21 112 грн. Такий варіант відповідає інтересам кожної із сторін та дає можливість ізольованого користування приміщеннями після проведення ремонтно-будівельних робіт співвласниками житла.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Житомирський апеляційний суд постановою від 18 червня 2019 року рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Поділив в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 згідно з першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 жовтня 2018 року № 11/10-2018 року. Виділив у власність ОСОБА_2 в натурі частину вказаного житлового будинку, яка складається з наступних приміщень: коридору 1-1, площею 4,3 кв. м; комори 1- 2, площею 6,0 кв. м; кімнати 1-3, площею 8,0 кв. м; прихожої 1-6, площею 11,4 кв. м; кухні 1-7 площею 5,4 кв. м; веранди 1-1, площею 5,1 кв.м., та господарських будівель: сараю літ. «Б», вбиральні літ. «Т», криниці літ. «К», загальною вартістю 241 132 грн, що становить 66/100 ідеальних часток житлового будинку. Виділив у власність ОСОБА_1 в натурі частину зазначеного житлового будинку, яка складається з наступних приміщень: кімнати 1-4, площею 10,6 кв. м; кімнати 1-5, площею 16,5 кв. м, загальною вартістю 125 068 грн, що становить 34/100 ідеальних часток житлового будинку. Зобов`язав ОСОБА_1 влаштувати нову перегородку з дверним прорізом, яка розділить приміщення житлової кімнати 1-4 (площею 10,6 кв. м) в частках: 24/100 та 76/100, з відповідним функціональним призначенням: тамбур та електрифікована кухня; передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з житлової кімнати на електрифіковану кухню (влаштування систем примусової вентиляції, каналізації водопостачання та ін.). Зобов`язав ОСОБА_2 між передпокоєм 1-6 (площею 11,4 кв. м) та кухнею 1-7 (площею 5,4 кв. м) демонтувати суміжну перегородку; у житловій кімнаті 1-3 (площею 8,0 кв. м) передбачити заходи щодо змін функціонального призначення з житлової кімнати на кухню (влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання, газопостачання та ін.); в кухні 1-7 (площа 5,4 кв. м) передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення кухні та житлової кімнати. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 032 грн грошової компенсації за відступ від розміру належної ОСОБА_1 1/2 частки житлового будинку. Зобов`язав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 забезпечити квартири житлового будинку, які виділяються в ізольоване користування, автономними системами електропостачання, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при вирішенні даного спору суд, взявши в основу поділ в натурі житлового будинку згідно з другим варіантом судової експертизи, не врахував ту обставину, що у власність відповідачеві виділено лише допоміжні приміщення, а у власність ОСОБА_1 виділено всі житлові кімнати у будинку. Таким чином, запропонований районним судом варіант поділу в натурі часток призводить до значного дисбалансу прав сторін та не вирішує спір по суті. Окрім того, з метою забезпечення ізольованого користування виділеними частинами житлового будинку сторони зобов`язані здійснити значний обсяг будівельних робіт.

Поділ в натурі спірного житлового будинку необхідно провести згідно з першим варіантом судової будівельно-технічної експертизи, оскільки такий варіант поділу відповідає фактичному користуванню цим житловим будинком, який тривалий час існує між сторонами. При даному поділі приміщення, що виділяються співвласникам, є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі й втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку.

В даному випадку поділ в натурі відбувається з відступом від розміру часток кожного із співвласників 66/100 та 34/100, однак дотримання прав ОСОБА_1 забезпечується шляхом стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації у розмірі 58 032 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 17 липня 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

При виділі часток будинку в натурі вони повинні бути рівними, або максимум наближеними, що і було враховано судом першої інстанції. Такий варіант розподілу повністю відповідав інтересам кожної із сторін та давав можливість ізольованого користування приміщеннями кожним співвласником. По другому варіанту експертизи частки співвласників не є максимально наближеними, а становлять: 56/100 та 44/100 часток і різниця у 6/100 часток для неї як співвласника є значною, проте враховуючи що іншого варіанту розподілу будинку нема, вона погодилася саме на такий варіант.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи законне рішення суду першої інстанції фактично надав перевагу інтересам відповідача, необґрунтовано відчуживши на його користь належні їй на праві власності 16/100 частин житлового будинку, чим протиправно позбавив її права власності на цю частку будинку.

Скасовуючи рішення районного суду апеляційний суд вказав на те, що відповідач разом зі своєю сім`єю постійно проживає у спірному будинку, здійснив ремонт у частині будинку, якою він тривалий час користується, при цьому не врахувавши того, що відповідач самовільно, без її згоди захопив собі більшу частину будинку і одноосібно користується нею.

Відповідач категорично відмовляється сплатити їй різницю вартості часток, а в такому вигляді як 34/100 часток (без криниці, без господарських будівель, без ганку ) вона не те щоб проживати, а й продати цю частку не зможе.

20 серпня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу, мотивований тим, що суд апеляційної інстанції в повній мірі проаналізував матеріали справи, врахував всі наведені обставини, в результаті чого обґрунтовано задовольнив його апеляційну скаргу. Рішення апеляційного суду постановлено з дотриманням норм процесуального права.

Після прийняття рішення апеляційним судом він неодноразово намагався вирішити питання з позивачем про сплату належної їй частини будинку відповідно до висновку експерта, однак грошові кошти вона відмовилася отримувати, не пояснюючи ніяких причин. Посилання позивача на те, що він не буде сплачувати їй коштів за рішенням суду не відповідає дійсності, та свідчить про введення позивачем суд в оману.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення за безпідставністю.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Малинського районного суду Житомирської області.

06 серпня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Сторони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , зокрема, ОСОБА_1 належить 1/2 його частина згідно з договором дарування, укладеним між ОСОБА_3 та нею 29 березня 2005 року, який посвідчений нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори 29 березня 2005 року та зареєстрований в реєстрі за №1525.

ОСОБА_2 набув право власності на 1/2 частину спірного будинку на підставі договору дарування від 10 лютого 2005 року.

З метою визначення можливих варіантів поділу спірного житлового будинку в натурі ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 08 лютого 2018 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» Свістунову І.С.

Згідно з висновком експертизи від 16 жовтня 2018 року № 11/10-2018 експертом запропоновано два варіанти поділу вказаного житлового будинку в натурі.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (частина друга статті 364 ЦК України).

Системний аналіз норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що поділ спірного будинку в натурі за другим варіантом висновку експерта є неможливим, оскільки у власність відповідачу виділено лише допоміжні приміщення, а у власність ОСОБА_1 виділено всі житлові кімнати у будинку, що призводить до значного дисбалансу прав сторін та не вирішує спір по суті.

Однак провівши поділ спірного будинку за першим варіантом висновку експерта, суд апеляційної інстанції не врахував того, що такий варіант зменшує належну позивачу частку у цьому будинку на 16/100 проти чого вона категорично заперечувала, в той час як відповідно до принципу диспозитивності саме позивач формує обсяг і склад позовних вимог і вправі розпоряджатися ними на власний розсуд незалежно від волі інших осіб (статті 2,13,49 ЦПК України).

Встановивши, що поділ спірного будинку в натурі за другим варіантом висновку експерта є неприйнятним, а позовних вимог про поділ будинку за першим варіантом висновку експерта позивачем не заявлялось, а навпаки заперечувалось, не заявлялось таких вимог і відповідачем шляхом подання зустрічного позову, суд апеляційної інстанції не вправі був приймати рішення про задоволення позову у такий спосіб.

За вказаних обставин, Верховний Суд приймає аргументи касаційної скарги в указаній частині.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалені у цій справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити з підстав не відповідності визначеному позивачем варіанту поділу спірного будинку правам сторін та вимогам закону.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 18 червня 2019 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило