Справа № 186/1052/20
У Х В А Л А

21 серпня 2020 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Разом з позовною заявою, позивачка подала суду клопотання, в якому прохала суд звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище, оскільки її чоловік ОСОБА_2 вигнав її та доньку з квартири, замінив вхідні двері, чим позбавив їх житла. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим за ним існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 98634,14 грн., тому вона не може сплатити судовий збір.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналіз вказаних норм ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» свідчить про те, що суд може звільнити сторону від сплати судових витрат, враховуючи її майновий стан.

При цьому особа, яка звертається із відповідним клопотанням, повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та подати суду відповідні докази (документи про рівень доходу; документи про заборгованість перед іншими особами; документи про стягнення заборгованості з заявника в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору не зазначила та не надала до суду жодного доказу про рівень її доходів.

Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачкою не надано жодних належних та достатніх доказів щодо підтвердження рівня її доходів, що не дає суду можливості встановити те, що позивачка можливо не здатна сплатити суму судового збору, встановленого законодавством України, суд відповідно ч.3 ст.136 ЦПК України не вбачає підстав для задоволення необґрунтованого клопотання ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних ррішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, відмова позивачу у задоволенні необґрунтованої заяви про звільнення від сплати судового збору, як це передбачено законом, а саме ст.136 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку про наявність правових підстав щодо відмови позивачу ОСОБА_1 у задоволенні необґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись ст.136 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір» - суд

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.С. Кривошея.