Березівський районний суд Одеської області
29.01.2020
Справа № 494/953/19
Провадження № 2/494/72/20
29 січня 2020 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.,
при секретарі Твердун Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що разом зі своєю дочкою ОСОБА_2 вона проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , але зареєстрована по АДРЕСА_2 цього ж села. З 2007 року вона відкрито володіє та доглядає за житловим будинком по АДРЕСА_1 , утримує його, робить поточні та капітальні ремонтні роботи. Зазначений будинок на праві власності належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час після смерті ОСОБА_3 право на спадщину ніхто не заявив. У зв`язку з вищевказаним просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, однак під час проведення підготовчого судового засідання вимоги позову не визнав повністю.
Заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та зареєстрована у будинку в АДРЕСА_2 (а.с.9).
Власником спірного житлового будинку являється ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 2 червня 2005 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 серпня 2019 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 липня 2005 року та технічним паспортом на житловий будинок від 6 травня 2005 року (а.с.11-16).
Позивачка відкрито володіє зазначеним нерухомим майном з 2007 року по сьогоднішній день. Зареєстроване місце проживання позивачки є АДРЕСА_2 .
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
У судовому засіданні позивачка зазначила, що з 2007 року навідувала ОСОБА_3 , приносила йому їжу та прибирала в будинку, однак договору довічного утримання між ними укладено не було, після його смерті в будинку почала жити її дочка з дитиною.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частина 1 ст.77 ЦПК України регламентує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
З наведених норм процесуального закону свідчить, що сторона, а в даному випадку позивачка, на яку покладався тягар доказування, повинна була під час розгляду цієї справи обґрунтувати з наданням відповідних належних доказів наявність обставин, що з достовірністю могли б підтвердити правові вимоги.
Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року роз`яснюється, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Незважаючи на встановлений процесуальним законом порядок доказування та не звертаючи увагу на вимоги ст.ст.12,13 ЦПК України, позивачка не обґрунтувала належним чином елементи свого позову, які могли б мати юридичне значення для вирішення справи відповідно до положень ст.263 ЦПК України, та не довела існування факту добросовісного заволодіння нею чужим майном, а самеспірним житловим будинком, який може мати місце лише тоді, коли особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Слід також зазначити, що згідно положень ст.ст.76,95 ЦПК України, доказами, як це зазначається вище, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які що мають значення для вирішення справи; письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.
Виходячи з встановлених судом обставин, позивачка з достовірністю знала й повинна була знати про те, що підстав для набуття права власності на спірний житловий будинок у неї зовсім не було на час смерті ОСОБА_3 і немає на теперішній час.
Проаналізувавши матеріали цивільного провадження за позовом ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про неможливість його задоволення у зв`язку з недоведеністю вимог, на які остання посилається
Керуючись ст.ст.12,13,81,89,264,281 ЦПК України, ст.344 ЦК України,
ВИРІШИВ:
У задоволені позову ОСОБА_1 до Заводівської сільської ради Березівського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. А у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення можу бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Згідно пункту 15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 АДРЕСА_3 .

Відповідач Заводівська сільська рада Березівського району Одеської області вул.Шевченка,34 Одеської області, 67313.

Суддя: