ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 744/1185/19

Головуючий у першій інстанції Смага С. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/195/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

прізвище судді: Смага С.В.; місце ухвалення рішення: м. Семенівка,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (далі ТОВ «ВЕЛЛФІН») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 97449,60 грн та судові витрати на оплату судового збору в сумі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20 липня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики, на виконання умов якого позивачем на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 2400,00 грн строком на 30 днів. За доводами позивача, відповідач отримані грошові кошти у встановлені строки не повернув, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 13 серпня 2019 року становить 97449,60 грн, з яких: 2400 грн - основний борг, 45705,60 грн - заборгованість за відсотками; 49344,00 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики у розмірі 969,60 грн та судові витрати, понесені ним на сплату судового збору у розмірі 19,21 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ВЕЛЛФІН» просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

За доводами апеляційної скарги, позивач виконав умови договору позики в повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок відповідача кошти в сумі 2400,00 грн, проте відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 13.08.2019 року утворилась заборгованість в сумі 97449,60 грн, яка складається з: 2400,00 грн заборгованість за основною сумою, 45705,00 грн заборгованість за відсотками, 49344,00 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Скаржник наголошує на тому, що підписавши договір позики відповідач повністю погодився з усіма його умовами, зобов`язаний був їх виконувати поза межами строку кредитування незалежно від спливу строку на умовах, що визначені у розділі 1 договору позики.

Відзив, наданий представником ОСОБА_1 адвокатом Кулініч К.В., не враховується судом апеляційної інстанції зважаючи на те, що до відзиву не надано доказів його надсилання (надання) іншим учасникам справи, як було роз`яснено в ухвалі судді Чернігівського апеляційного суду від 10 січня 2020 року про відкриття апеляційного провадження.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН», суд першої інстанції виходив з того, що залишок заборгованості за основним боргом та відсотками становить 969,60 грн, при цьому вимоги позивача в частині стягнення процентів за межами строку кредитування є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У справі встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження комісії № 2606 від 27 жовтня 2015 року (а.с.14).

Рішенням Загальних Зборів учасників ТОВ «ВЕЛЛФІН» від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики (а.с.15-27).

Згідно п.4.1, 4.2, 5.1, 6.3 Правил надання грошових коштів у вигляді позики заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.

Згідно договору №ВП-180516-3, укладеного 18.05.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» здійснено переказ грошових коштів кредитній установі по оплатах, що здійснюються клієнтами з використанням банківських карток (а.с.47-51).

20.07.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики, на підтвердження якого надано копію електронної заяви ОСОБА_1 з особистого кабінету на сайті https://creditup.com.ua (а.с.28-35), а також копію договору позики №56851 від 20.07.2016 року (а.с.36-44), сторонами якого визначено ТОВ «ВЕЛЛФІН» (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 вказаного договору позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 2400,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем. Нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20 грн за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п.1.2 цього договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п.1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики.

Згідно листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 28.06.2019 року, 20.07.2016 року на картку клієнта ОСОБА_1 було здійснено переказ коштів на суму 2400,00 грн (а.с.46).

Відповідно до довідки заборгованості за договором №56851 від 20.07.2016 року, станом на 13.08.2019 року загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем та нарахованими відсотками становить 97449,60 грн, з яких: 2400 грн - основний борг, 45705,60 грн - заборгованість за відсотками; 49344,00 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с.45).

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики №56851 від 20.07.2016 року ТОВ «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі 19 серпня 2016 року.

Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником 19 серпня 2016 року в сумі 3696,00 грн., з яких 1296,00 грн проценти за користування позикою та 2400,00 грн сума позики (а.с.43-44).

19.08.2016 року ОСОБА_1 сплатила 1296,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконала, у передбачений у договорі строк основний борг (суму позики) у розмірі 2400,00 грн не повернула, у зв`язку з чим вказану заборгованість належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що залишок заборгованості за основним боргом та відсотками становить 969,60 грн.

Досліджений колегією суддів розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по відсотках у сумі 45705,60 грн та заборгованість за простроченими відсотками у сумі 49344,00 грн включає період з 20 серпня 2016 року по 13 серпня 2019 року, який виходить за межі строку кредитування.

Зважаючи на те, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення відсотків за межами строку кредитування не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що підписавши договір позики відповідач повністю погодився з усіма його умовами, зобов`язаний був їх виконувати поза межами строку кредитування незалежно від спливу строку на умовах, що визначені у розділі 1 договору позики не приймається до уваги, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст.625ЦК України позивач не звертався.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» 2400,00 грн заборгованості за договором позики.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позовної заяви та апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» належить стягнути пропорційно розміру задоволених вимог 47,26 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 70,88 грн судового збору за апеляційний розгляд справи, а всього разом 118,14 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2019 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд.48, ) 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. заборгованості за договором позики.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд.48, ) 118 (сто вісімнадцять) грн 14 коп. у відшкодування судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Голова судового засідання

Судді