Провадження № 2/344/2989/20
У Х В А Л А

17 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Пастернак І.А., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою).

Крім того, в своєму позові, у якості забезпечення позову, ОСОБА_1 просила суд накласти арешт на майно.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається, з заяви про забезпечення позову, позивачем не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову та інших відомостей, потрібних для забезпечення, а саме: співмірності заявлених позовних вимог до вартості нерухомого майна, на яке належить накласти арешт; доказів того, що у відповідача є майно яке належить саме йому та на яке саме майно потрібно накласти арешт.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За вказаних вище підстав, заяву позивача про забезпечення позову, подану без додержання вимог п. п. 3, 7 ч. 1, ч. 6 ст. 151 ЦПК України, належить повернути заявнику на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України, однак, так як заявник не подав до суду заяву про забезпечення позову окремим документом, а зазначив дану вимогу у прохальній частині позову, тому у суду фактично відсутня можливість повернути заяву заявнику.

Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пастернак І.А.