Справа №333/2607/20
Провадження №2/333/1731/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Сокол Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 29.05.2020 року звернувся ОСОБА_1 з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , його мати. Після її смерті залишилась спадщина, яку він прийняв за законом, шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Спадкове майно складається з 6/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена частка домоволодіння належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу №421/467 від 12.08.1997 р., який зареєстрований товарною біржею «Буд-Інвест», про що зроблено відповідний запис в Журналі реєстрації біржових угод за реєстраційним №421/467 від 12.08.1997 р. 29.08.1997 р. право власності на 6/25 часток домоволодіння було зареєстровано в ОП ЗМТІ в реєстровій книзі №12 за реєстровим номером 2908. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори №504/02-31 від 21.03.2020 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену частку домоволодіння, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Зважаючи на те, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна неможливо, оскільки спадкоємець померла, позивач звертається до суду. Просить визнати за ним право власності на 6/25 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, його інтереси представляла адвокат Косякова З.М., яка позов підтримала. Додатково пояснила, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем була також її мати ОСОБА_3 яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач є також спадкоємцем майна, яке залишилось після її смерті.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд винести законне та обґрунтоване рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Матір`ю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.4).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с.3).

ОСОБА_2 на час її смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею був зареєстрований позивач ОСОБА_1 з 07.08.2002 р. (а.с.34,40).

ОСОБА_2 12.08.1997 р. купила 6/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Уклавши договір купівлі-продажу №421/467 від 12.08.1997 р., який зареєстрований товарною біржею «Буд-Інвест», про що зроблено відповідний запис в Журналі реєстрації біржових угод за реєстраційним №421/467 від 12.08.1997 р. 29.08.1997 р. право власності на 6/25 часток домоволодіння було зареєстровано в ОП ЗМТІ в реєстровій книзі №12 за реєстровим номером 2908 (а.с.32-34-33).

Зі спадкової справи, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної Шостою запорізькою державною нотаріальною конторою вбачається, що після її смерті в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернувся її син ОСОБА_1 та матір ОСОБА_4 . Вони повідомили, що приймають за законом спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавці. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.26-27).

Згідно листа товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №5298 від 24.07.2020 р. в матеріалах інвентаризаційної справи на 6/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться такі правовстановлюючі документи: договір купівлі-продажу №421/467 від 12.08.1997 р. (а.с.82)

Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори №504/02-31 від 21.03.2020 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену частку домоволодіння, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №210838360 право власності на 6/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.21).

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 6/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка прийнята ОСОБА_1 .

Норми права, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності зі ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна". Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація комунальним підприємством ОП ЗМТІ за ОСОБА_2 права власності на спірну частину домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого товарною біржею 12 серпня 1997 року, а не нотаріусом, станом на серпень 1997 року не суперечило чинному законодавству.

Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі.

Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в ОП ЗМТІ, тому ОСОБА_2 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на належну частину спірного будинку і правомірно володіла ним, отже ця частина домоволодіння увійшла до складу спадщини після її смерті.

У позивача як у спадкоємця виникло права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Проаналізувавши позовні вимоги та надані позивачем докази, які містяться в матеріалах судової справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Позов ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності на 6/25 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького Апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21.08.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська