Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 757/20715/16-ц

провадження № 61-14184св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Немировської О. В., Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АКПІБ») звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 05 листопада 2012 між нимта Товариством з обмеженою відповідальністю «ГК «Газовий Альянс» (далі - ТОВ «ГК «Газовий Альянс») було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-3782/2-1, згідно з пунктом 2.1 якого позичальнику надано кредит шляхом відкриття траншевої не відновлювальної кредитної лінії зі встановленням максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 857 483 266,41 грн.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та у встановленні кредитним договором строки (з урахуванням договорів про внесення змін), що підтверджується матеріалами справи.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 28 грудня 2015 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 20-3782/2-1-28122015/п1, згідно з умовами якого поручитель зобов`язався у випадку невиконання та/або прострочення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором виконати зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором в обсязі, визначеному цим пунктом.

Позичальник належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 04 квітня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 1 045 264 143,54 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ «АКПІБ» просило стягнути з відповідача на свою користь частину кредитної заборгованості в розмірі 145 488 707,73 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року у складі судді Новака Р. В. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКПІБ» частину заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 05 листопада 2012 року № 20-3782/2-1 у розмірі 145 488 707,73 грн, з яких: заборгованість за процентами в розмірі 138 710 272,21 грн; нарахована пеня за несвоєчасно сплаченими процентами - 6 208 267,56 грн; сума збільшення заборгованості за процентами із застосуванням індексу інфляції - 107 033,17 грн; 3 % за процентами - 463 134, 79 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позичальник належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка частково підлягає стягненню з поручителя.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року у цій справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/1348/16 за позовом ПАТ «АКПІБ» до ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про стягнення 1 045 264 143,54 грн заборгованості, що розглядається Північним апеляційним господарським судом.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що спір, який перебуває на розгляді в господарському суді, між ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «ГК Газовий Альянс» та цей спір між ПАТ «АКПІБ» та ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «ГК Газовий Альянс» виникли з одних і тих саме правовідносин та з однорідними вимогами до різних зобов`язаних осіб: ТОВ «ГК Газовий Альянс» як боржника за кредитним договором, ОСОБА_1 - як поручителя за договором поруки від 28 грудня 2015 року № 20-3782/2-1-28122015/п1.

Враховуючи, що судом господарської юрисдикції розглядається спір до основного боржника ТОВ ГК «Газовий Альянс» з приводу тих саме правовідносин та щодо тих саме вимог, що і у цій справі до поручителя ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у цій справі, оскільки у справі, що вирішується в порядку господарського судочинства, можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, відтак наслідки розгляду справи до основного боржника матимуть вплив на розгляд вимог до поручителя, що свідчить про обов`язок суду зупинити провадження у справі у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення справи, що перебуває в провадженні Північного апеляційного господарського суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2019 року ПАТ «АКПІБ» подало касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що зупиняючи провадження у справі апеляційний суд всупереч вимог статті 251 ЦПК України не навів доводів того, що при розгляді цієї справи дійсно об`єктивно неможливо встановити обставини цієї справи до розгляду господарської справи № 911/1348/16, а посилання суду на наявність однакового предмета вказаних спорів не свідчить про наявність пов`язаності зазначених справ в розумінні пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом

У провадженні Господарського суду Київської області знаходилася справа № 911/1348/16 за позовом ПАТ «АКПІБ» до ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про стягнення 1 045 264 143,54 грн заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 05 листопада 2012 року №20-3782/2-1.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, 24 січня 2018 року Господарським судом Київської області у даній справі ухвалено рішення, яким стягнуто з ТОВ «ГК Газовий Альянс» на користь ПАТ «АКПІБ» заборгованість за кредитом в розмірі 857 483 266,41 грн; заборгованість за процентами - 138 710 272,21 грн; пеню за несвоєчасно сплаченим кредитом - 38 141 605,40 грн; пеню за несвоєчасно сплаченими процентами - 6 208 267,56 грн; інфляційне нарахування на заборгованість за процентами - 107 033,17 грн; 3 % за кредитом - 2 600 564 грн; 3 % за процентами - 463 134,79 грн; штраф - 1 550 000 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27 червня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ГК «Газовий Альянс» на рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/1348/16.

02 жовтня 2018 року справу передано до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з ліквідацією Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23 травня 2019 року у справі оголошено перерву до 20 червня 2019 року, враховуючи необхідність додаткового з`ясування обставин справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 серпня 2019 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Київського апеляційного суду.

19 серпня 2019 року справа № 757/20715/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає.

Згідно пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі зоб`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у провадженні Північного апеляційного господарського суду перебуває справа за позовом ПАТ «АКПІБ» до ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про стягнення 1 045 264 143,54 грн заборгованості за кредитним договором (справа № 911/1348/16).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважав, що розгляд цієї справи є неможливим до вирішення справи про стягнення кредитної заборгованості з позичальника, тому дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження в справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Визначаючи наявність підстав, передбачених нормами ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд апеляційної інстанції не врахував, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Апеляційний суд не зазначив в оскаржуваній ухвалі у чому полягає неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи Північним апеляційним господарським судом.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що розгляд цієї справи неможливий до розгляду та вирішення справи за позовом ПАТ «АКПІБ» до ТОВ «ГК «Газовий Альянс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Вказаний висновок Верховним Судом зроблено також із врахуванням вимог щодо розумних строків розгляду судом справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України переконує у тому, що оскаржуване судове рішення про зупинення провадження у справі не може бути залишене у силі, оскільки тривале зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, а, отже, відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до цього ж суду.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин четвертої, шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки вищенаведені порушення апеляційним судом норм процесуального права призвели до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскаржуване судове рішення слід скасувати і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко В. В. Сердюк І. М. Фаловська