Справа № 308/1708/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

21.08.2020 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Кожух О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку, матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , оскаржила в апеляційному порядку рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2020, яким у задоволенні її позову про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку, матеріальної та моральної шкоди - відмовлено.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 07.08.2020 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду та залишено апеляційну скаргу без руху, внаслідок несплати судового збору.

19.08.2020 апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом оплати судового збору, у зв`язку з чим ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 20.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 .

Одночасно з апеляційною скаргою до апеляційного суду подано заяву про забезпечення позову, у якій апелянт просить: 1) накласти арешт на розрахункові рахунки та товарно-матеріальні цінності відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , які знаходяться в магазинах: «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1, «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_2; 2) зобов`язати відповідача провести розрахунок середньомісячної заробітної плати, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми вчасно не виплаченої заробітної плати, компенсації та 3 % річних (зі встановленого середнього заробітку в розмірі 8467,48 гривень згідно відомості за серпень 2019 року) - за період із 03.06.2015 по дату набрання рішенням законної сили; 3) забезпечити негайне виконання рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку в розмірі 8467,48 гривень у межах суми платежу за один місяць і видати виконавчий лист.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що між сторонами виник спір у зв`язку з тим, що позивач своє звільнення з роботи вважає незаконним, у наказі про звільнення не зазначено день прогулу та його час; від позивачки не зажадали письмове пояснення про причини відсутності на роботі; відповідачем не складався акт про вчинення прогулу; позивачу не правильно тарифікувався та оплачувався робочий час, не виплачено відпускні за період із 2015 року по даний час, не проведено повний розрахунок при звільненні. Позивачка, перебуваючи на 32 тижні вагітності, не могла отримати трудову книжку, стати на облік у центрі зайнятості, не отримує допомогу по вагітності і пологах, не надходять відрахування із заробітної плати позивачки до Пенсійного Фонду України.

Посилаючись на пункти 1 та 3 частини першої статті 150 ЦПК України ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви, суддя-доповідач вважає, що заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду і вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст. 149 ЦПК України ).

Згідно пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, на які посилався заявник, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (п. 3 ч. 1 ст 150 ЦПК України в редакції, що діє з 08.02.2020).

Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Зі змісту пред`явленого позову вбачається, що спір виник у зв`язку з тим, що позивач своє звільнення з роботи вважає незаконним, унаслідок чого ОСОБА_1 просить поновити її на роботі, стягнути середній заробіток, індексацію, 3% річних, моральну та матеріальну шкоду, зумовлену витратами на медичні обстеження та лікування.

Враховуючи матеріально-правові вимоги позивача, ознаки предмета позову та конкретний зміст позовної заяви, суддя вважає, що обраний заявником вид забезпечення позову, шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки та товарно-матеріальні цінності відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , які знаходяться в магазинах: «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1, «ІНФОРМАЦІЯ_2» АДРЕСА_2 - не є співмірними із заявленими позивачем вимогами (про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку, моральної та матеріальної шкоди, зумовленої витратами на медичні обстеження та лікування).

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , не навела обґрунтування, що невжиття обраного нею виду забезпечення позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Стосовно інших вимог, які вказані у заяві про забезпечення позову, слід зазначити наступне.

Посилання заявника на пункт 3 частини 1 статті 150 ЦПК України щодо забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії - є безпідставним, оскільки наведена норма в редакції Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020, що діє з 08.02.2020) врегульовує встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, а не з трудових.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник (щодо зобов`язання відповідача провести розрахунок середньомісячної заробітної плати, забезпечення негайного виконання рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку в межах суми за один місяць, видача виконавчого листа) - за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, а відтак їх вжиття є недопустимим.

Таким чином, заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, обрані нею заходи не пов`язані з гарантіями реального виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , не довела наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення, які вона просить застосувати, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, у задоволенні її заяви про забезпечення позову - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку, матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у забезпеченні позову набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя О.А. Кожух