Провадження № 2/734/240/20 Справа № 734/4537/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 серпня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бузунко О.А.,

при секретарі Галюк Л.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Козелець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними документами.

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої 24.09.2019 року № 3178 Козелецькою селищною радою, у даному будинку проживають: позивач у справі, ОСОБА_3 , дружина позивача, ОСОБА_4 , 1961 року народження, донька позивача, ОСОБА_5 , 1986 року народження, онука позивача, ОСОБА_6 , 2011 року народження, також по реєстрації місця проживання рахується відповідач у справі, ОСОБА_2 , 1986 року народження, зареєстрований, але не проживає, оскільки відбуває покарання в місцях позбавлення волі. ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тому втратив право на користування жилим приміщенням, внаслідок його відсутності та внаслідок розірвання шлюбу з донькою позивача.

Представник позивача в судовому засіданні 11 березня 2020 року підтримав позовні вимоги. В судове засідання 19 серпня 2020 року позивач та його представник не з`явилися, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

14 січня 2020 року від відповідача надійшла заява про визнання позову. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2020 року відповідачу було роз`яснено наслідки визнання позову та наслідки визнання його таким, що втратив право користування житлом. Такі наслідки також були роз`яснені відповідачу в судовому засіданні 11 березня 2020 року, після чого відповідач повідомив суду, що його позиція стосовно визнання позову не змінилася, наслідки визнання позову йому зрозумілі, після звільнення з місць позбавлення волі він матиме де проживати. На 19 серпня 2020 року від відповідача не надходило клопотання про участь його в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою технічних засобів в суді не здійснювалося з підстав неприбуття всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. Судом вказані вимоги виконані як в судовому засіданні під час розгляду справи, так і в ухвалі від 18 лютого 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12 березня 2020 року № 18, житловий будинок в АДРЕСА_1 зареєстровано на праві особистої власності за станом на 31 грудня 2012 року за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Козелецькою селищною радою 13 грудня 1988 року та зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 13 грудня 1988 року за № 1566 (а.с. 60).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Козелецької селищної ради Чернігівської області № 3178 від 24.09.2019 року, гр. ОСОБА_3 , 1958 року народження, в тому, що він є мешканцем АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї:

дружина - ОСОБА_4 , 1961 року народження;

дочка - ОСОБА_5 , 1986 року народження;

онука - ОСОБА_6 , 2011 року народження,

колишній зять - ОСОБА_2 , 1986 року народження / зареєстрований, але не проживає / (а.с. 7).

ОСОБА_2 із 16 лютого 2013 року не проживає в будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час ОСОБА_2 відбуває покарання в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань № 8».

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в будинку як член сім`ї власника житла, наразі не проживає в АДРЕСА_1 в зв`язку з відбуванням покарання. З урахуванням того, відповідач ОСОБА_2 позов визнав, таке визнання не порушує нічиїх прав, суд вважає можливим позов задовольнити.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 200, 206, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про учасників провадження:

ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП: не відомий, АДРЕСА_3 , Державна установа «Житомирська установа виконання покарань № 8», 10001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко