Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О. В., при секретарі - Бондаренко Н. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Кривенький С.А., про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В :

03.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в належній їй на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 заповіт не склала, її чоловік помер раніше, дітей вона не мала, а тому спадкоємців на спадкове майно, вказану квартиру, немає. Він, ОСОБА_1 , проживав разом із батьком - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка перебувала у шлюбі з батьком, однією сім`єю у вказаній квартирі, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство. За життя він забезпечував ОСОБА_2 усім необхідним, купував їй ліки, здійснював платежі по сплаті комунальних послуг за утримання квартири та брав на себе усі витрати, пов`язані з побутом. Після смерті ОСОБА_2 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак вирішити це питання виявилося неможливим, оскільки необхідно в судовому порядку встановити факт проживання разом із спадкодавцем на момент смерті останнього не менше 5 років, тому просив встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 у період з січня 2014 року по 07.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

07.10.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

07.10.2019 року та 10.12.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Кривенького С.А. та з Другої Білоцерківської міської держаної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи з інормаціною довідкою зі Спадкового реєстру ( спадкові справи/ заповіти) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

04.12.2019 року та 24.12.2019 року до суду надано матеріали на виконання ухвал суду про витребування доказів.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

За змістом ст.1217,1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно із п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК.

При встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року).

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та 14.02.2019 року Другою Білоцерківською міською держаною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 70/2019, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 7, 43, 55-68).

Також, встановлено, що заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , 14.02.2019 року звернувся до Другої Білоцерківської міської держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та отримав роз`яснення проте, що з поданих ним документів неможливо встановити його проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем, тому рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення вказаного факту, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.5, 36,57-67).

З матеріалів справи (а.с. 59 - на звороті) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована до дня смерті лише ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 06.07.1998 року за № 23572, виданим комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 16.07.1998 року за реєстровим № 10920 в книзі 94 ( а.с. 8), право власності на квартиру АДРЕСА_3 , було надано: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 в рівних частках по 1/3 частині.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2- 1340 ( а.с. 9), ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_5 , набула у власність 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 , з якої 1/3 частка квартири належала померлому особисто, на підставі свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква 06.07.1998 року, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 16.07.1998 року за реєстровим № 10920 в книзі 94, а 1/6 частка цієї ж квартири належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 його дружині - ОСОБА_4 , на підставі цього ж свідоцтва на право власності, спадкоємцем якої був її чоловік - ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Вишняк О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1338 ( а.с. 11), ОСОБА_2 , набула у власність 1/3 частку квартири АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква 06.07.1998 року, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 16.07.1998 року за реєстровим № 10920 в книзі 94.

Таким чином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент своєї смерті мала на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджено витягами про реєстрацію вказаних свідоцтв в Спадковому реєстрі ( а.с. 10,12) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с. 13) та копією технічного паспорта на квартиру ( а.с. 14-15).

Судом встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала з 22.08.2015 року в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 16, 63- 67).

Також, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживаючи разом з 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, несли спільні витрати в утриманні житла, між ними були теплі родинні відносини, вони підтримували один одного матеріально та духовно, що підтверджено матеріалами справи та показами свідків.

Із заяви свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Соколюк О.В., зареєстрованої у реєстрі за № 4 ( а.с. 41), вбачається, що свідок попереджена про кримінальну відповідальність та дала покази про те, що з 25.11.2000 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , починаючи з січня 2014 року вони з чоловіком переїхали жити до його батька ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_2 . Отже, з 2014 року проживали усі разом за адресою: АДРЕСА_1 . Вони з чоловіком брали участь у витратах по утриманню квартири, купували продукти, речі побутового вжитку, купували ліки батькам, сплачували комунальні платежі і т.д. Загалом, вони усі мали спільний побут, вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_3 вони з чоловіком надалі проживали разом із ОСОБА_2 , до її смерті, оскільки вона була у віці, стан її здоров`я був поганий, вона мала потребу у догляді. Тому, вони з чоловіком забезпечували її необхідним лікуванням, продуктами, доглядали її, сплачували комунальні платежі, всі витрати, пов`язані з похованням поніс ОСОБА_1 . Вона стверджує той факт, що у період з січня 2014 року по 07.02.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю.

Із заяви свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , посвідченої приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Соколюк О.В., зареєстрованої у реєстрі за № 3 ( а.с. 42), вбачається, що свідок попереджена про кримінальну відповідальність та дала покази про те, що вона є подругою померлої ОСОБА_2 , орієнтовно з 2012 року, остання почала проживати разом з ОСОБА_3 , у них були близькі стосунки, вони мали спільний побут, бюджет, тощо. Фактично, вони проживали як чоловік і дружина, хоча шлюб зареєстрували лише через пару років. Проживали вони за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 . При спілкуванні з ОСОБА_2 вона неодноразово чула, що вони жили усі разом,син чоловіка допомагав по господарству, купував продукти, сплачував комунальні послуги, жодних нарікань на ОСОБА_8 та його дружину з її боку не було, стосунки між ними були нормальні, ґрунтувалися на повазі і підтримці. Оскільки у ОСОБА_9 не було своїх дітей, до ОСОБА_8 вона ставилася, як до рідного. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 залишився проживати разом із ОСОБА_10 . Він займався всіма домашніми побутовими справами, сплачував комунальні платежі, доглядав за нею. Купував ліки. Жодних рідних у ОСОБА_9 не було, її батьки померли давно, рідних братів, сестер та дітей у неї не було. Таким чином, ОСОБА_1 взяв всю опіку на себе, а коли ОСОБА_11 померла він разом із дружиною займався організацією її поховання. Таким чином, ОСОБА_1 , який був пасинком померлій ОСОБА_2 , проживав разом із нею з 2014 року і по день смерті останньої у квартирі АДРЕСА_3 .

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що спір про право на спадкове майно відсутній, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено юридичний факт, що заявник проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 у період з січня 2014 року по 07.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 1217, 1218, 1220, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст. 293, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), заінтересовані особи: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Кривенький С.А. (місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Театральна, 11, оф. 34), про встановлення факту проживання однією сім`єю, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 у період з січня 2014 року по 07.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.02.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко