Номер справи № 243/702/20
Номер провадження 2/243/889/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 07» лютого 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2008 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, Актовий запис №12.

Зазначає, що їх сімейні відносини погіршилися, тому у неї виникла потреба у розподілі майна, яке ними було придбано у шлюбі.

Так, в період шлюбу ними було придбано будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2 з земельною ділянкою кадастровий № :01:014:1859.

У відповідності з вимогами ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить жінці та чоловікові на праві спільної приватної власності незалежно від того, чи один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу).

У відповідності зі ст. 70 Сімейного кодексу України у випадку поділу майна, яке є об`єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи шлюбним договором.

Просить суд поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею, ОСОБА_3 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:1859, та залишити у приватній власності ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1 , судові витрати віднести на її рахунок.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 07 лютого 2020 року до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Статіва О.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правової допомоги, серія ВІ №1007048 від 27 січня 2020 року, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 07 лютого 2020 року до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 07 лютого 2020 року до суду надав Заяву про розгляд справи у його відсутності. Також відповідач у Заяві зазначив, що повністю визнає позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та не заперечує щоб їй залишився будинок АДРЕСА_2 .

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ сумісного майна подружжя підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд на підставі ст. ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 18 січня 2008 року уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, складено відповідний Актовий запис №12. (а.с.4).

Стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя ( тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права ( ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. ( Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу за спільні кошти сторони придбали житловий будинок із прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями й спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради та складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 57,5 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, сараю -Б, огорожі № 1-3, колодязю №4.

Вказаний факт підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 04 грудня 2008 року, посвідчені Приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Мурадовою С.Г. ( а.с. 13).

Також 09 серпня 2016 року ОСОБА_5 уклала з відповідачем ОСОБА_4 Спадковий договір, відповідно до якого ОСОБА_4 у разі смерті ОСОБА_6 набуває право власності майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будовами та спорудами з приватизованою земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2

На відповідача, в свою чергу, покладалися обов`язки: забезпечувати ліками згідно з рецептами лікарів, незалежно від їх вартості, готувати сніданок, обід, вечерю, прати постільну білизну, тощо, в разі смерті відчужувала поховати її на кладовищі м. Слов`янська Донецької області (а.с.9).

Відчужувач ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого 12 вересня 2018 року Слов`янським міським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Об`єктом Спадкового договору є:

- житловий будинок «А-1», житловою площею 26,3 кв.м, загальною площею 50,4 кв.м, та наступні споруди: літні кухня - сарай з льохом «Б», вбиральня «В», огорожа № 1,2, водопровід №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельна ділянка площею 0,0583 га, кадастровий номер:01:014:1859, передана для будівництва і обслуговування житлового будинку господарчих будівель і споруд в межах згідно з планом, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не заперечують проти розділу спільної сумісної власності таким чином щоб право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:1859 було визнано за ОСОБА_7 , залишити у приватній власності ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що слід провести розділ спільного сумісного майна подружжя - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , визнавши за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0583 га, кадастровий номер:01:014:1859, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житловий будинок «А-1», житловою площею 26,3 кв.м, загальною площею 50,4 кв.м, та наступні споруди: літні кухня - сарай з льохом «Б», вбиральня «В», огорожа № 1,2, водопровід №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . та залишити у приватній власності ОСОБА_4 домоволодіння АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 365 ЦК України „Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3)спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї".

В судовому засіданні встановлено і підтверджено сторонами, що вони дійшли згоди щодо розподілу майна подружжя, тому у суду є підстави для припинення права власності ОСОБА_4 на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, оскільки спільне володіння і користування майном є неможливим.

Позивач ОСОБА_3 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду та розгляду справи у суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст.355, 356, 357, 365 ЦК України, ст.ст.3, 24, 56, 60, 61, 63, 66-70, 71, 112, 160 Сімейного кодексу України, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» ст. ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя - задовольнити повністю.

Провести поділ майна, яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

Визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0583 га, кадастровий номер:01:014:1859, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0583 га, кадастровий номер:01:014:1859, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок «А-1», житловою площею 26,3 кв.м, загальною площею 50,4 кв.м, та наступні споруди: літні кухня - сарай з льохом «Б», вбиральня «В», огорожа № 1,2, водопровід №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на житловий будинок «А-1», житловою площею 26,3 кв.м, загальною площею 50,4 кв.м, та наступні споруди: літні кухня - сарай з льохом «Б», вбиральня «В», огорожа № 1,2, водопровід №3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Залишити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у приватній особистій власності житловий будинок із прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями й спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці земель Слов`янської міської ради та складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 57,5 кв.м, житловою площею 27,5 кв.м, сараю -Б, огорожі № 1-3, колодязю №4.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий:

суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова.