ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Київ

справа № 759/14496/19

провадження № 22-ц/824/7238/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сушко Л.П. , Сліпченка О.І.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

заявник - приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Суліма Олена Олександрівна

боржник - ОСОБА_1

стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року у складі судді Величко Т.О., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

встановив:

У серпні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Суліма О.О. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспортного документа.

Мотивуючи подання, приватний виконавець зазначила, що нею здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 2-2658/09 від 18 травня 2011 року, виданого Святошинським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 39 742,94 дол. США та 19 780,66 грн. 03 квітня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, зобов`язано боржника надати декларацію про доходи та майно, копія якої направлялась сторонам, при цьому боржником жодних дій для виконання рішення суду не вчинено. Викликом приватного виконавця від 28 травня 2019 року зобов`язано боржника з`явитись до виконавця та подати декларацію про доходи та майно, однак, вказана вимога приватного виконавця також була проігнорована ОСОБА_1 . Відповідно до інформаційних довідок з ДФС України та Управління пенсійного фонду боржник не працює та доходу не отримує, відкритих рахунків в банківських установах не має.

Приватний виконавець Суліма О.О. також зазначила, що згідно відповіді на запит з Державної міграційної служби України ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 01 серпня 2008 року та другий діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 01 серпня 2017 року.

Отже, з урахуванням того, що рішення суду до теперішнього часу не виконано та боржник ухиляється від його виконання, приватний виконавець просила встановити тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , другий діючий закордонний паспорт НОМЕР_2 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладених рішенням Святошинського районного суду м. Києві від 18 травня 2011 року у справі № 2-2658/09.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 серпня 2019 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вилученням закордонного паспорта НОМЕР_1 та другого діючого закордонного паспорту НОМЕР_2 , до виконання боржником зобов`язань за виконавчим листом № 2-2658/09 від 18 травня 2011 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 39 742,94 дол. США та 19 780,66 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що він не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та викликів до виконавця.

Вказує, що він, як боржник, намагається виконати зобов`язання по виконавчому листу № 2-2658/09 від 18 травня 2011 року, оскільки передав належні йому автомобілів на реалізацію. Апелянт також вважає, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця Суліму О.О. правом на звернення до суду з даним поданням.

В суді апеляційної інстанції представник боржника ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

Інші учасників справи повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи подання виходив із того, що боржник у добровільному порядку не погашає заборгованість, до приватного виконавця не з`являється тому ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим листом.

Однак, погодитись з такими висновками суду не можна.

За положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Разом з тим, за змістом ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Частина.3 ст.441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини, статтею 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (підписаного 16.09.1963 року із змінами і доповненнями, внесеними Протоколом 11 від 11 травня 1994 року), кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що з 03.04.2019 року на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Суліми О.О. здійснюється примусове виконання виконавчого листа № 2-2658/09 від 18.05.2011 року, виданого Святошинським райсудом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ "Укргазбанк" заборгованості в розмірі 39742,94 доларів США та 19780.66 грн.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановленню дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

У даному випадку при розгляді подання приватного виконавця, суд першої інстанції належним чином не з`ясував всі обставини справи: чи дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання, а лише обмежився висновком про те, що у боржника існує заборгованість перед стягувачем; чи має боржник змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, при вирішенні подання суд першої інстанції встановлюючи тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника належним чином не встановив, чи є ці обмеження необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі "Хлюстов проти Росії".

При цьому, матеріалами справи встановлено, що згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2011 року, у провадженні Відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження № 27838804 за заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» про примусове виконання виконавчого листа № 2-2658 від 15.05.2011 року виданого Святошинським районним судом м. Києва.

20.02.2012 року в ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27838804 державним виконавцем було здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , та відповідно Акту опису та арешту майна від 20.02.2012 року було вилучено в останнього транспортний засіб ВАЗ 11193, який передано на відповідальне зберігання до ПП «НИВА-В.Ш.», згідно Акту прийому-передачі описаного майна.

05.08.2013 року в ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 27838804 державним виконавцем було здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 , та було вилучено транспортний засіб Hyundai, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який було передано на відповідальне зберігання до ПП «НИВА-В.Ш.», що підтверджується Актом прийому-передачі описаного майна.

В матеріалах виконавчого провадження № 27838804 наявні постанови про призначення експертів, суб`єктів оціночної діяльності та звіт з незалежної оцінки транспортного засобу.

Отже, вищевказані докази підтверджують факт того, що є майно, за рахунок якого може бути виконане рішення суду.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту навмисного ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, також не надано доказів на підтвердження того, що боржника було повідомлено належним чином про відкриття виконавчого провадження 03.04.2019 року приватним виконавцем Сулімою О.О.

Згідно з п.4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права при розгляді цієї справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, то ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Суліми Олени Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді :