Справа № 739/466/19
Номер провадження 2/739/33/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Іващенка А.І.
при секретарі - Неживець К.В.
позивача ОСОБА_1 представника позивача адвоката Костюченка В.К. відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив і стягнути з відповідача ОСОБА_2 втрачений заробіток з 27 вересня 2017 року (з дня встановлення стійкої втрати працездатності). Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки, та звільнено від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 рік. Позивач є потерпілим від вказаного злочину. Згідно з вказаним вироком внаслідок винних дій ОСОБА_2 позивачу спричиненно комплекс тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної карніоскелетної травми: відкрита ЧМТ, забій головного мозку важкого ступеню, травматичний вентикулярний крововилив в латеральні шлуночки з формуванням згустків в правому шлуночку, лікворо-гіпертензивний синдром, фаза клінічної помірної декомпенсації, забійні рани в ділянці скроні та потилиці, ЗХСТ шийного відділу хребта, розтягнення м`язово-зв`язкового апарату шийного відділу хребта, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Згідно висновку МСЕК позивачу встановлена друга група інвалідності з 21.09.2017 року. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.05.2019 року у вказаній цивільній справі призначено комісійну судово-медичну експертизу щодо визначення відсотку втрати працездатності ОСОБА_1 в зв`язку з ушкодженням здоров`я, отриманих внаслідок ДТП, яка мала місце 25.02.2016 року. У судовому засіданнй позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, уточнивши, що на підставі визначеного експертизою втрити працездатності, яка становить 75%, слід стягувати з відповідача ОСОБА_2 щомісячно в сумі 1033 гривні 50 копійок починаючи з 27 вересня 2017 року (з дня встановлення стійкої втрати працездатності). Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, також у підготовчому судовому засіданні заначив, щодо прийняття рішення згідно закону. Суд, заслухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки, та звільнено від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 рік. Позивач є потерпілим від вказаного злочину. Згідно з вказаним вироком внаслідок винних дій ОСОБА_2 позивачу спричиненно комплекс тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної карніоскелетної травми: відкрита ЧМТ забій головного мозку важкого ступеню, травматичний вентикулярний крововилив в латеральні шлуночки з формуванням згустків в правому шлуночку, лікворо-гіпертензивний синдром, фаза клінічної помірної декомпенсації, забійні рани в ділянці скроні та потилиці, ЗХСТ шийного відділу хребта, розтягнення м`язово-зв`язкового апарату шийного відділу хребта, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Згідно висновку МСЕК позивачу встановлена друга група інвалідності з 21.09.2017 року. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №48 від 01.11.2019 року, на теперішній час у громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маються наслідки отриманої ним поєднаної краніо-цервіакальної травми, під час ДТП 25.02.2016 року, у вигляді: ВЧМТ, забою головного мозку важкого ступеня; травматичного вентрикулярного крововиливу; ЗХСТ шийного відділу хребта: лікворогіпертензійного синдрому; посттравматичної енцефалопатії з когнітивними та інтелектуально-мнестичними розладами. Вказаний комплекс наслідків, на теперішній час, відповідно до ст.1 а «Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-сьтрахової експертизи» від 08 січня 1986 року призвів до стійкої втрати працездатності у громадянина ОСОБА_1 в розмірі 75% відсотків. Таким чином, є підтвердженим причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_2 та тілесними ушкодженнями, які отримав ОСОБА_1 що зумовили втрату загальної працездатності яка становить 75 %. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарський, цивільній або адміністративний справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно ч.1,ч.2 ст.1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Так, особливістю шкоди, яка завдана здоров`ю, є те, що вона не може бути відшкодована у натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. І тому, об`єктом відшкодування в даному випадку є не зазначена шкода, а лише, майнові втрати, що зазнала фізична особа внаслідок завдання такої шкоди. До цих втрат законодавець відносить: заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду; втрати, завдані у в зв`язку з заподіянням моральної шкоди. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вищевказаної Постанови ПВСУ визначено, що відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я складається зі щомісячних платежів (страхових виплат), що виплачуються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності, та додаткових витрат, що виплачуються протягом строку, на який визначено потребу в них. За вимогами про продовження платежів виплати провадяться за весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що ОСОБА_3 (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату працездатності та її відсоток за цей період). В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. З розрахунку визначеного позивачем, який не спростований відповідачем, розмір втраченого заробітку починаючи з 27 вересня 2017 року (з дня встановлення стійкої втрати працездатності) визначений в розмірі 1033 (тисячу тридцять три) гривні 50 копійок. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову. Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 1172, 1187, 1195, 1197 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування втраченого заробітку внаслідок зменшення загальної працездатності - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 (ідн. НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток щомісячно в сумі 1033 (тисячу тридцять три) гривні 50 копійок , з 27 вересня 2017 року (з дня встановлення стійкої втрати працездатності) по 09 січня 2020 року. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя А.І.Іващенко.