Справа № 541/2641/19
Номер провадження 2/541/254/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 лютого 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Пащенко Є.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатись,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, котрий на даний час розірваний. Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем, а в період навчання перебуває по місцю учбового закладу. До повноліття дитини відповідач сплачував аліменти на її утримання. На даний час син стаціонарно навчається на 1 курсі Полтавського професійного ліцею транспорту. Строк навчання з 01 вересня 2019 року по 15 лютого 2021 року. Він навчається на стаціонарі у навчальному закладі, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів немає, а відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, інших утриманців не має, позивач вважала, що останній має можливість утримувати сина на період навчання. У зв`язку з цим, прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 гривень починаючи з 25 листопада 2019 року і до закінчення навчання 15.02.2021 року.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.11.2019 року відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Суду пояснила, що вона є інвалідом ІІ групи, не працює, син винаймає ліжко оскільки заклад гуртожитку не має, отримує стипендію у розмірі 450 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду подав відзив в якому позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково в розмірі 1000 гривень. У відзиві зазначив, що він працює охоронником у Фермерському господарстві «ГРАСС АВЕНЮ» та в період з квітня по вересень 2019 року отримував щомісячну заробітну плату в розмір 4500 гривень. Неруїхомим майном та земельними паями не володіє. Єдиним своїм доходом заначив заробіту плату в розмірі 4500 гривень з якої вираховується податок з доходів фізичних осбі в сумі 810 гривень, тому оцінюючи свої фінансові можливості, вважав, що алімени на навчання сина він може сплачувати у розмірі 1000 гривень на місяць (а.с.18-19).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повіткою 9 (а.с. 17).

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_2 , що не заперечується відповідачем та підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Згідно довідки Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 18.11.2019 року за №2269 ОСОБА_3 проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с.5). Позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с.7). Згідно копії довідки Державного професійного технічного навчального закладу «Полтавський професійний ліцей транспорту» за № 110 від 03.10.2019 року ОСОБА_3 є учнем даного ліцею з 01 вересня 2019 року, тривалість навчання по 15.02.2021 рік (а.с.3).Згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громдських формувань за ОСОБА_2 нерухоме майно не значиться (а.с.22). Згідно довідки виконавчого комітету Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавського області за ОСОБА_4 на території Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області земельної частки (паю) не має (а.с.23). Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 з квітня 2019 року по вересень 2019 року отримував заробітну плату з розмірі 4500 гривень на місяць (а.с.24).

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що повнолітній син сторін по справі, який навчається на денній формі навчання безумовно потребує допомоги від своїх батьків, оскільки не працює та власних доходів не отримує. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.Тому при вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач здоровий, працездатний, інших дітей чи осіб, яких він утримує, немає.

Суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним та необґрунтованим, оскільки розмір витрат не доведений та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. Суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на користь позивача в розмірі, який вона просить, ставитиме відповідача в скрутне матеріальне становище та призведе до невиконання судового рішення, а тому суд керуючись принципом розумності і справедливості цивільного судочинства, а також з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік», суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1000 гривень щомісячно на період навчання, тобто до 15.02.2021 року. На переконання суду, аліменти в такому розмірі відповідають критеріям розумності та справедливості і забезпечать виконання ОСОБА_3 свого обов`язку, як одного з батьків, по утриманню сина, який продовжує навчання.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, датою подачі позову є 20 листопада 2019 р. Суд призначає стягнення аліментів з 25 листопада 2019 року, а не з дня подачі позовної заяви 20 листопада 2019 року, оскільки на день звернення до суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не досяг повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. А тому із ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 206, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчатись в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 25 листопада 2019 року на період навчання до 15.02.2021 року, однак не довше ніж досягнення ним 23 років.

Стягти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати: судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2020 року .

Суддя О. А. Городівський