Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2134/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №278/2134/19 за позовом ОСОБА_1 до Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2019 року,яке ухвалене суддею Зубчук І.В. в м.Житомирі

встановив:

Позивач у серпні 2019 року звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на земельну частку (пай) реформованого КСП ім. Куйбишева в розмірі 4,63 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території с. Озерянка Житомирського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої відкрилася спадщина, на майно, в тому числі і на земельний пай в розмірі 4,63 умовних кадастрових гектарів реформованого КСП ім. Куйбишева, який остання успадкувала після смерті рідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 та яке успадкувала рідна сестра ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, - у зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, тобто сертифіката на право на земельний пай, який втрачений.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування скарги, зокрема, зазначила, що суд не взяв до уваги той факт, що отримання дубліката сертифіката неможливе через відсутність передбаченої в законі такої можливості. Крім того, суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 , спадкоємицею якої є позивач, прийняла спадщину після ОСОБА_3 , оскільки разом з нею проживала та відповідно фактично вступила в управління та володіння усім належним їй спадковим майном, в тому числі і земельним паєм. Після смерті ОСОБА_3 спадщина не визнавалась відумерлою, до того ж відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги не заперечував, правом подати відзив не скористався.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 належала на праві власності земельна частка (пай) реформованого КСП ім. Куйбишева у розмірі 4,63 умовних кадастровихгектарів, яка знаходиться на території Озерянківської сільської ради та на яку Житомирською РДА 10.06.1998 р. був виданий сертифікат серії ЖТ № 0257742 (а.с.11,12).

За життя 17.03.1994 р. ОСОБА_3 склала заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_4 , який не вступав в спадщину, про що 20.06.2017 р. склав заяву, посвідчену т.в.о. нотаріуса м. Москви Образцовою О.П. Цією ж заявою він підтвердив свою згоду на видачу відповідних свідоцтв про право власності тим спадкоємцям ОСОБА_3 , які вчасно прийняли спадщину за законом, в тому числі і ОСОБА_2 , сестрі померлої спадкодавиці (а.с.241).

24.05.2017 р. ОСОБА_2 прийняла спадщину після померлої сестри ОСОБА_3 , проте не оформила належним чином своїх спадкових прав (а.с.99 зворот).

24 травня 2017 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповідала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в разі, коли спадкоємиця помре раніше за неї, не прийме спадщину або відмовиться від її прийняття, майно, що мало бути успадковане нею за цим заповітом, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13).

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 10.01.2018 р., зареєстрованої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Ковалевським А.В., вона відмовилась від прийняття спадщину на користь іншого спадкоємця ОСОБА_1 (а.с.15).

Єдиним спадкоємцем за заповітом усього майна, що належало ОСОБА_2 визнана ОСОБА_1 (а.с.43).

11 січня 2019 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський А.В. видав два свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 . Зі змісту даних свідоцтв слідує, що спадщина, на яку вони видані, складається з цілого житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належали ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № 134 про право особистої власності на домоволодіння, виданого 25 грудня 1989 року Озерянківською сільською радою Житомирського району та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЖТ № 014096, спадкоємцем якої була її рідна сестра ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.159, 214).

04 червня 2019 року приватний нотаріус Ковалевський А.В. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) ОСОБА_6 (с.Озерянка, Житомирського району) в розмірі 4,63 умовних кадастрових гектарів, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 та яке успадкувала рідна сестра ОСОБА_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, - у зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на вказане майно, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 , тому не доведено і право самого позивача на спадкування земельної ділянки реформованого КСП ім. Куйбишева, яка знаходиться на території с. Озерянка Житомирського району.

Проте з таким висновком суду колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може виходячи з такого.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Разом з тим, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, який був чинний на день смерті ОСОБА_3 , спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки виконкому Озерянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 24.05.2017 р. № 326, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на день смерті своєї сестри ОСОБА_3 дійсно проживала разом з останньою, вела спільне господарство, доглядала її та поховала за власний рахунок і фактично прийняла спадщину (а.с.105 зворот, 235). Згідно з інформацією наданою Житомирською РДА Житомирської області за відомостями, що містяться в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під час розпаювання майна ОСОБА_6 , що видавались Житомирською райдержадміністрацією, ОСОБА_3 10.06.1998 р. отримала особисто сертифікат серії ЖТ № НОМЕР_1 на право на земельну ділянку (пай) у розмірі 4,63 га, про що зроблений відповідний запис (а.с.15). Однак вказаний сертифікат є втраченим, про що в газеті «Сільське життя» №47 від 15.11.2019 р. опубліковане відповідне оголошення про втрату сертифікату серії ЖТ № 0257742 на земельний пай розміром 4,6300 га, розташований на території Озерянківської сільської ради Житомирського району.

Таким чином, ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_3 , шляхом вступу та управління майном, й відповідно на земельну частку (пай), яка входить до складу спадщини після смерті самої ОСОБА_2 , яку у встановленому законом порядку прийняла позивач, але позбавлена можливості оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів.

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанцій про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ОСОБА_3 , є помилковим.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, що призвело до помилкового вирішення спору, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай) реформованого КСП імені Куйбишева у розмірі 4,63 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться на території села Озерянка Житомирського району Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий: Судді: