Справа № 286/1229/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить на підставі ст.ст.16, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 05.02.2019 року відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного Банком і Клієнтом у розмірі 49404,85 грн. та судові витрати в сумі 2102 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 52600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок від 38% річних за користування кредитними коштами, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з цим має заборгованість до стягнення в сумі позову.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, хоча судова кореспонденція була йому належно вручена, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_1 , відповідачем у справі, та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк», найменування якого змінено Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», позивачем у справі, було укладено кредитний договір шляхом підписання: 23.10.2017 року Заяви приєднання № 1030488 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту); 13.12.2018 року Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 6015701 та 05.02.2019 року Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно з умовами яких відповідач отримав кредит у формі встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 55000 грн. строком на 60 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38% річних за користування кредитними коштами, сплатою комісії та пені за прострочення виконання зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до наданого розрахунку, станом на 25.03.2020 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 49404,85 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 47642,26 грн.; загальна сума нарахованої комісії 301,05 грн.; загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 681,90 грн.; загальна сума пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 393,47 грн.; загальна сума 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 326,73 грн.; загальна суму 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 57,35 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 2,09 грн.

Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У відповідності до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У договорі приєднання, підписаному сторонами, зазначена процентна ставка, умови погашення кредиту та відповідальності позичальника за порушення зобов`язання.

Відтак, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог банку про стягнення кредитної заборгованості.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеної кредитної заборгованості в загальній сумі 49404,85 грн.

Позивачем понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн., які у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280, 281, 284, 287, 288, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» (, рахунок № НОМЕР_2 , місцезнаходження філії: м.Житомир, вул.Перемоги, 15) 49404,85 грн. кредитної заборгованості та 2102 грн. у відшкодування сплачених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.08.2020 року.

Суддя: В. І. Вачко