КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г,В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.12.2008 року у розмірі 29 616 грн. 03 коп., з яких: 2 911 грн. 04 коп. - заборгованість за кредитом; 22 156 грн. 61 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 900 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 398 грн. 38 коп. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідно до умов договору № б/н від 08.12.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також, зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір.

При цьому, вказує, що, враховуючи положення п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, підписання відповідачем Договору від 12.03.2013 року є його прямою та безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Разом з тим, в порушення умов Договору та положень ст. 526 ЦК України, відповідач, отримавши кредитні кошти, свої зобов`язання за Договором не виконував та станом на 06.11.2016 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 29 616 грн. 03 коп., з яких: 2 911 грн. 04 коп. - заборгованість за кредитом; 22 156 грн. 61 коп. - заборгованість про процентам за користування кредитом; 2 900 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 398 грн. 38 коп. - штраф (процентна складова).

За вказаних обставин позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 95-100).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо пропуску банком строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом, адже останнє списання з рахунку відповідача коштів для погашення заборгованості було здійснено 15.04.2014 року, а позов до суду подано 18.11.2016 року (а.с. 103-107).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.07.2017 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2017 року - без змін (а.с. 135-142).

Постановою Верховного Суду від 27.11.2019 року касаційну скаргу позивача задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 19.07.2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до апеляційного суду (а.с. 185-188).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.12.2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження (а.с. 192, 193).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.12.2008 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з вказаною анкетою-заявою ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, 15.04.2014 року було проведено останній платіж на погашення заборгованості на суму 250 грн. 00 коп.

Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з положеннями ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як передбачено ч. 1 ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Крім того, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними платежами , повинна обчислюватися з моменту настання погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року за № 6-154цс15.

Отже, враховуючи те, що останній платіж по погашенню заборгованості було проведено 15.04.2014 року, а позовна заява подана позивачем до суду у листопаді 2016 року, тобто в межах строку, встановленого ст. 257 ЦПК України, правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не має.

Висновки суду першої інстанції стосовно того, що початок перебігу строку позовної давності слід відраховувати з 20.01.2012 року, а саме з дня, коли оплата заборгованості була здійснена особисто відповідачем, а не списана позивачем з іншого рахунку та без відповідної на те згоди відповідача, колегія суддів вважає помилковим, адже в матеріалах справи наявні виписки по двох карткових рахунках на ім`я ОСОБА_1 - № НОМЕР_1 за період з 20.01.2012 року по 25.04.2014 року та № НОМЕР_3 за період з 08.12.2008 року по 31.03.2017 року, з яких вбачається здійснення відповідачем прибутково-витратних операцій по обом кредитним карткам до 25.04.2014 року.

На вказані обставини також звернув увагу й Верховний Суд, скасовуючи ухвалу Апеляційного суду Київської області, яка була постановлена у даній справі за результатами перегляду рішення суду першої інстанції.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 08.12.2008 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує у повному обсязі та станом на станом на 06.11.2016 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 29 616 грн. 03 коп., з яких: 2 911 грн. 04 коп. - заборгованість за кредитом; 22 156 грн. 61 коп. - заборгованість про процентам за користування кредитом; 2 900 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 398 грн. 38 коп. - штраф (процентна складова).

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку з особового рахунку, а також розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідачем фактично було отримано 2 911 грн. 04 коп.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, базової процентної ставки у розмірі 2, 5 % в місяць та розміру штрафних санкцій, не містить жодних інших даних про умови кредитування.

В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи те, що кошти у розмірі 2 911 грн. 04 коп., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 911 грн. 04 коп.

Разом з тим, оскільки позивачем не доведено погодження з відповідачем розміру пені за користування кредитними коштами, а відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені за договором кредиту та комісії не має.

Крім того, колегія суддів не може взяти до уваги те, що в анкеті-заяві погоджено процентну ставку, оскільки із наданого позивачем розрахунку вбачається, що, починаючи з 01.09.2014 року відсотки були нараховані не за тією процентною ставкою, яка була погоджена сторонами, що, в свою чергу, позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити правильність нарахування відсотків.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом також не підлягають задоволенню.

Водночас, оскільки в анкеті-заяві сторони обумовили, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 + 5% від суми позову, колегія суддів, виходячи із суми позовних вимог, які підлягають задоволенню, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина) та штрафу у розмірі 145 грн. 55 коп. (процентна складова, 5 % від 2 911 грн. 04 коп.).

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» до відповідача, з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 153 грн. 78 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог (3 306,59 х 100/1378) х 1 378), а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 169 грн. 16 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 2 911 (дві тисячі дев`ятсот одинадцять) грн. 04 коп., штраф (фіксована частина) у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) грн.. 00 коп. та штраф (процентна складова) у розмірі 145 (сто сорок п`ять) грн. 55 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 153 (сто п`ятдесят три) грн. 78 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 169 (сто шістдесят дев`ять) грн. 16 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська