печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю., при секретарі судового засідання Іваненку С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 26 вересня 1992 року, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 червня 2017 року було розірвано. У шлюбі у них народились п`ятеро доньок, серед яких повнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі №757/16763/17-ц, яке було змінене постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року та виправлено описку ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року стягнуто із відповідача та користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Через ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання дочки за період з 23 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 61 741, 93 грн., у зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період.

Ухвалою судді від 18 листопада 2019 року у справі відкрито провадження та надано відповідачеві строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву, позивачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відзиву на позов подати відповідь на відзив.

У строк визначений ухвалою судді, відповідач відзив на позов та докази на його не подав.

У призначені судом засідання відповідач не з`являвся, двічі направляв клопотання про перенесення судових засідань у зв`язку з незадовільним станом його здоров`я, однак доказів на підтвердження цих обставин суду не надав та не направив до суду свого представника.

Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Представник позивача направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 вересня 1992 року між сторонами даної справи було укладено шлюб, який зареєстровано Фащевською селищною радою Перевальського району Луганської області, про що складений актовий запит за №36.

У шлюбі у сторін народилося п`ятеро доньок, серед яких повнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 червня 2017 року рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі №757/7828/17-ц шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу, дочки залишилися проживати з матір`ю.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року у справі №757/16763/17-ц, яке було змінене постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року та виправлено описку ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2019 року стягнуто із відповідача та користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вказаного рішення суду, 14 березня 2019 року судом видано виконавчий лист.

25 березня 2019 року заступником начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Андрющенко І.В. відкрито виконавче провадження №58702570.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка вказує, що з моменту пред`явлення виконавчого документу до виконання та на день подання цього позову державним виконавцем вжиті примусові заходи з метою виконання рішення суду. Так, державним виконавцем було винесено ряд постанов: про накладання арешту на майно та грошові кошти; про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Проте, вчинення відповідних примусових виконавчих дій не надало жодного результату щодо спонукання відповідача здійснювати утримання повнолітньої дочки та виконувати рішення суду.

В той же час, зазначає позивачка, відповідач свідомо, умисно не виконує рішення суду внаслідок чого, за ним утворилася заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Криницькою Т.О. здійснено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого загальна заборгованість по аліментам, починаючи з 23 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року складає 61 741,93 грн.

Даних про те, що вказаний розрахунок на момент вирішення даного спору оскаржений чи визнаний необґрунтованим відповідачем суду не надано.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В ході розгляду справи відповідачем не спростовано того факту, що заборгованість по аліментам сталася саме з вини відповідача. При цьому, із наявних у справі доказів вбачається, що розмір заборгованості із сплати аліментів був обчислений державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у боржника була можливість оскаржити його до суду у порядку, встановленому законом. Крім того, розрахунок державного виконавця містить відомості про суму заборгованості по аліментам, період за який вона виникла. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на оскарження зазначеного розрахунку та не надала суду будь-яких доказів стосовно його необґрунтованості чи неправильності.

У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач, будучи достовірно обізнаний про існування судового рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки, аліменти не сплачував, доказів того, що існуюча заборгованість виникла з незалежних від нього причин не надав, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з його вини, у зв`язку з чим позивач набула права на стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 196 СК України У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі Справа № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що з вини відповідача у останнього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, позивач звернулася до суду із даним позовом про стягнення (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається із наведеного позивачкою розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів за період з 23 березня 2017 року по 30 вересня 2019 року складає 61 741, 93 грн.

Відповідно до розрахунку, розмір пені за несплату відповідачем аліментів з 23 березня 2017 року по 25 жовтня 2019 року складає 60 561, 93 грн.

З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з сумою розрахунку пені, наданим позивачкою до матеріалів позову, доказів на його спростування відповідачем не надано.

В той же час, ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 60 561, 93 грн. пені, яка складає не більше 100 відсотків заборгованості.

Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 191, 192 СК України, ст.ст.12, 19, 76, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 : РНОКПП: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 23 березня 2017 року по 25 жовтня 2019 року у розмірі 60 561,93 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят одна) гривня 93 коп. та 2500 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Повне рішення суду складено 16 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя