Справа № 425/4003/15-ц
Провадження № 22-ц/810/774/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10012/21 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2019 року, ухваленого Рубіжанським міським судом у складі: судді Москаленко В.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10012/21 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, скасування запису з реєстру іпотек,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10012/21 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, скасування запису з реєстру іпотек, який мотивувала тим, що 13.07.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за погодженням позивачки ОСОБА_1 як дружини ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано в реєстрі правочинів за № 1916. За вказаним договором у власність покупця ОСОБА_4 перешли: на 1-му поверху - лєстнич. кімнати № 23 , 24 загальною площею 24,1 кв.м; на 2-му поверху - кімнати № 25-39 основною площею 257,4 кв.м, загальною площею 351,5 кв.м.; на 3-му поверху - кімнати № 40-56 основною площею 243,4 кв.м, загальною площею 355,3 кв.м. 07.09.2004 року реєстратором КП «БТІ» РМР зареєстровано право власності на 1/2 частку вказаної нежитлової будівлі за ОСОБА_4 .

Оскільки договір купівлі-продажу укладено під час перебування ОСОБА_4 у шлюбі з ОСОБА_1 , у останньої виникло право власності на ј частку цього приміщення у порядку частини першої статті 60 СК України.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2007 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26.06.2007 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6» від 13.07.2004 року і визнано право власності на зазначене нерухоме майно за ОСОБА_2 . Рішенням Верховного Суду України від 01.07.2009 року скасовані рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2007 року та ухвала апеляційного суду Луганської області від 26.06.2007 року і у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

08 серпня 2008 року рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області за ОСОБА_3 визнано право власності на Ѕ частку будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6», яке було скасовано за нововиявленими обставинами ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.09.2009 року. Своє право власності ОСОБА_3 22.08.2008 року зареєструвала в КП «Рубіжанське БТІ».

17 червня 2011 року рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 , визнано факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 2001 року та визнано майно, набуте ними з початку 2001 року, спільною сумісною власністю. Вказане рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.06.2011 року було скасовано рішенням апеляційного суду Луганської області від 18.08.2011 року та у задоволенні позову ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права спільної сумісної власності відмовлено.

09.10.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 3829, яким спірне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як належне ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , передано в іпотеку.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємцями за законом першої черги є позивачка як дружина померлого та їхні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в силу ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину.

На час смерті ОСОБА_4 договір, на підставі якого він набув право власності на Ѕ частку спірної нежитлової будівлі, був чинним, право спільної часткової власності на нежитлову будівлю ОСОБА_4 набув саме 13 липня 2004 року, оскільки саме цього дня договір купівлі-продажу як підстава виникнення у нього такого права, був зареєстрований у Державному реєстрі правочинів в силу дії положень частини першої статті 658 ЦК України.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_4 сторони договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також дружина ОСОБА_4 - позивач ОСОБА_1 повернулися у попередній стан, ставши співвласниками спірної нежитлової будівлі, у якій ОСОБА_4 належала Ѕ її частка, та відновлено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , що існувало з 13 липня 2004 року, то позивач вважає порушеним свої право як співвласника, тому що оспорюваний договір іпотеки від 09.10.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладений без її згоди як власника і відповідно до вимог ст. 203, 215 ЦК України є недійсним.

Наразі позивач разом зі своїми дітьми позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , і повернення державної реєстрації права власності у попередній стан за ОСОБА_4 неможливо внаслідок смерті останнього як власника, таке право припиняється згідно з пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» і такої дії як повернення реєстрації у попередній стан не передбачено, а виникають правовідносини зі спадкування.

Реєстрація в Реєстрі прав на нерухоме майно права власності за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджає позивачу отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, тому нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з цієї підстави.

Про наявність оспорюваного договору іпотеки, а отже, про своє порушене право позивачка ОСОБА_1 дізналася під час розгляду справи за її позовом до Рубіжанської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_7 про визнання права власності на судовому засіданні 21.09.2015 року, тому перебіг позовної давності відліковує з цієї дати.

На підставі ст. 203, 215 ЦК України вважає договір іпотеки недійсним та просить скасувати його, а також скасувати вчинені на підставі недійсного договору іпотеки заборону відчуження вказаного об`єкту та запис в реєстрі іпотек щодо обтяжень іпотекою вказаного об`єкту нерухомості.

В запереченнях на позов відповідачка ОСОБА_3 не визнає позовні вимоги як необґрунтовані, оскільки на момент укладання договору іпотеки від 09.10.2008 року, зареєстрованого за № 3829, єдиними законними власниками вказаного майна були ОСОБА_2 (1/2 частка на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2003 року № 1596) та ОСОБА_3 (1/2 частка на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.08.2008 року по цивільній справі № 2-104/2008 року). Посилання позивачки на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.09.2009 року, якою було скасоване рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.08.2008 року за нововиявленими обставинами, не має жодного відношення до даної справи, оскільки вона була постановлена після вчинення сторонами правочину, а саме після укладання 09.10.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 договору іпотеки, який зареєстровано в реєстрі за № 3829. Наявність ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.09.2009 року про скасування рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.08.2008 року, яке стало підставою набуття права власності ОСОБА_3 на 1/2 частки нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , само по собі не скасовує право власності відповідача на зазначене майно, яке зареєстроване у встановленому законом порядку. Таким чином, як на момент укладання договору іпотеки від 09.10.2008 року, так і на момент розгляду даної справи відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є єдиними законними власниками вказаного майна, а отже отримувати згоду на укладання договору іпотеки від третіх осіб вони не повинні були.

Тому просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі за їх необґрунтованістю.

Представник АТ «Ощадбанк» в своїх запереченнях проти позовузазначив, що спірне нерухоме майно перебуває в іпотеці у АТ «Ощадбанк» згідно договору іпотеки, укладеного 09.10.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на момент укладання якого останні були законними власниками предмета іпотеки - ОСОБА_3 належало 1/2 частки предмета іпотеки згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.08.2008 року та ОСОБА_2 1/2 частки предмета іпотеки згідно договору купівлі-продажу від 27.02.2003 року. У відповідності до норм чинного законодавства України і ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 як законні власники нерухомого майна на момент укладання договору іпотеки мали право володіти, користуватися та розпоряджатися належною кожному часткою нежитлової будівлі на власний розсуд, тому ніяких перешкод для укладання ними договору іпотеки не було. Оскільки ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_1 не були власниками вищевказаного нерухомого майна (або його частки) на момент укладання договору іпотеки, то, відповідно, були відсутні правові підстави для отримання згоди позивачки на укладання договору іпотеки. На час смерті ОСОБА_4 і на час подачі позову право власності на нежитлову будівлю (чи її частину) за адресою: АДРЕСА_1 , за померлим ОСОБА_4 не зареєстровано, а зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ за кожним, і державна реєстрація за ОСОБА_8 права власності на 1/2 частку вищевказаного нерухомого майна не скасовано.

Тому АТ «Ощадбанк» просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10012/21 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору іпотеки, скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, скасування запису з реєстру іпотек відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не пропущений строк позовної давності, і на момент укладання договору іпотеки законними власниками предмета іпотеки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , були відповідачі, які як законні власники вказаного нерухомого майна мали право володіти, користуватися та розпоряджатися належною кожному часткою нежитлової будівлі на власний розсуд і тому, ніяких перешкод для укладення ними договору іпотеки не існувало; оскільки ОСОБА_9 не були власниками спірного майна, то отримувати їх згоду на укладення оспорюваного договору не потрібно було. За відсутності підстав для задоволення вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, також не підлягають задоволенню похідні вимоги про скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна та запису в реєстрі іпотек щодо обтяження спірного майна іпотекою.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що прийняте з порушенням матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права, не повністю з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, суд зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що привело до ухвалення незаконного рішення, оскільки з моменту набрання законної сили рішенням ВСУ 01.07.2009 року в силу вимог ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину та статті 328 ЦК України щодо правомірності набуття права власності власником спірного майна є ОСОБА_4 на підставі чинного договору купівлі-продажу з 13.07.2004 року. Наразі позивачка є власником спірного майна згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.03.2016 року, яким за нею визнано право власності на частку нерухомого майна і яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 14.07.2016 року та постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року, зокрема, Верховним судом зазначено, що право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на Ѕ нерухомого майна, яке існувало з 13 липня 2004 року, відновлено.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2019 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії - Кострицького В.В., Луганської В.М. Апеляційне провадження по справі було відкрито 23 вересня 2019 року. Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 05 листопада 2019 року об 11-30. 05 листопада 2019 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у відгулах з 04 листопада 2019 по 08 листопада 2019 року судді - учасника колегії Кострицького В.В. Розгляд справи відкладений на 05 грудня 2019 року об 11-й. Розгляду справи було вікладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи: 05 грудня 2019 року на 17 грудня 2019 року о 14.30 год., 17 грудня 2019 року на 14 січня 2020 року о 14-й, 14 січня 2020 року на 04 лютого 2020 року о 14.30 год.

В судовому засіданні позивачка підтримала доводи своєї апеляційної скарги.

Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 162-164) та розписки-повідомлення (а.с. 157), до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, щозгідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб 24 червня 1995 року Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, про що зроблений актовий запис № 216, після реєстрації шлюбу остання змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 10 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_5 , батьками яких згідно копій свідоцтв про народження є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 17, 18 т. 1).

Згідно договору купівлі-продажу (1/2 частки нежитлової будівлі) від 13 липня 2004 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_4 купив 1/2 частку будівлі кафе «Радуга», що знаходиться по АДРЕСА_1 . Згідно договору у власність покупця перейшли: на 1-му поверху лєстнич. кімнати №№ 23, 24 загальною площею 24,1 кв.м; на 2-му поверху кімнати №№ 25-39 основною площею 257,4 кв.м, загальною площею 351,5 кв.м; на 3-му поверху - кімнати №№ 40-56 основною площею 243,4 кв.м, загальною площею 355,3 кв.м (а.с. 8 т. 1).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу від 13 липня 2004 року Державним комунальним підприємством Рубіжанське бюро технічної інвентаризації 02.08.2004 року проведено реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9 т. 1).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26.06.2007, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки нежилої будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6», яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , від 13.07.2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6»: на 1-му поверсі кімнати №№ 23, 24, на 2-му поверсі кімнати № 25-39, на 3-му поверсі кімнати № 40-56. Зобов`язано ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_4 35030 гривень у рахунок повернення коштів, сплачених за договором. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 серпня 2008 року за ОСОБА_3 визнано право власності на Ѕ частку будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6», а також знято заборону на дії по відчуженню цього майна. Вказане рішення скасовано за нововиявленими обставинами ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.09.2009 року (а.с. 14 т. 1).

На підставі вказаного рішення суду 22 серпня 2008 року Державним комунальним підприємством Рубіжанське бюро технічної інвентаризації проведено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 15 т. 1).

На підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2007 року та рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08 серпня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно стали співвласниками майна у вигляді нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у праві власності на яке кожному з них стало належати по 1/2 частці.

09 жовтня 2008 року ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 3829 на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення вимоги банку, що випливає з договору відновлювальної кредитної лінії № 312 від 09.10.2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_3 (а.с. 43-45 т. 1).

На підставі цього договору іпотеки, приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В. були внесені відповідні відомості до Державного реєстру іпотек та накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна (нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ) до припинення дії договору іпотек (а.с. 46, 47, 48, 49 т. 1).

Рішенням Верховного Суду України від 01 липня 2009 року рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2007 року та ухвала апеляційного суду Луганської області від 26.06.2007 року, якими були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного 13.07.2004 року договору купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання права власності на це майно, були скасовані. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено (а.с. 11-13 т. 1).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.09.2009 року рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.08.2008 року, яким за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/2 частку нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - скасовано за нововиявленими обставинами (а.с. 19 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 18.08.2011 року рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17.06.2011, яким було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту їх спільного проживання однією сім`єю та визнано спільною сумісною власністю майно, набуте ними з початку 2001 року - скасовано. Ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - відмовлено (а.с. 20 т. 1).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.12.2015 року провадження у справі № 425/4003/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10012/21 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору іпотеки зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 425/2231/15-ц за позовом ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та у власних інтересах, та від імені та в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_5 , а також ОСОБА_6 до Рубіжанської міської ради Луганської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання у порядку спадкування за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку, за ОСОБА_6 права власності на 1/12 частку, а також за ОСОБА_5 права власності на 1/12 частку нежитлової будівлі кафе «Радуга», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; витребування у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із чужого незаконного володіння нежитлової будівлі кафе «Радуга», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 13.04.2017 провадження у справі № 425/4003/15-ц зупинено до набуття чинності рішенням суду у цивільній справі № 425/2231/15-ц.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.11.2017 року провадження у справі № 425/4003/15-ц зупинено до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ цивільної справи № 425/2231/15-ц.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.03.2016 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 4/6 частки нерухомого майна, яке складається з Ѕ частки (лєстнич.кімнати № 23,24 на першому поверсі, загальною площею 24,1 кв.м, кімнати № 25-39 на другому поверсі ,основною площею 257,4 кв.м, загальною площею 351,5 кв.м, кімнати № 40-56 на третьому поверсі, основною площею 243,4 кв.м, загальною площею 355,3 кв.м) нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частку нерухомого майна, яке складається з Ѕ частки (лєстнич.кімнати № 23,24 на першому поверсі, загальною площею 24,1 кв.м, кімнати № 25-39 на другому поверсі, основною площею 257,4 кв.м, загальною площею 351,5 кв.м, кімнати № 40-56 на третьому поверсі, основною площею 243,4 кв.м, загальною площею 355,3 кв.м) нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визанно за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частку нерухомого майна, яке складається з Ѕ частки (лєстнич.кімнати № 23,24 на першому поверсі, загальною площею 24,1 кв.м, кімнати № 25-39 на другому поверсі ,основною площею 257,4 кв.м, загальною площею 351,5 кв.м, кімнати № 40-56 на третьому поверсі, основною площею 243,4 кв.м, загальною площею 355,3 кв.м) нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 164-183 т. 1 ).

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 14.07.2016 року рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.03.2016 року залишено без змін (а.с. 184-186 т. 1).

Постановою Верховного Суду від 17.10.2018 року залишені без змін рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.03.2016 року та ухвала Апеляційного суду Луганської області від 14.07.2016 року (а.с. 187-191 т. 1).

З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори № 149/02-31 від 05.03.2014 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, і право власності на це майно не зареєстроване на ім`я спадкодавця (а.с. 22 т. 1).

Переглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Згідно п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» зазначено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Позивач не є стороною у договорі іпотеки, укладеному 09.10.2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким спірне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , передано в іпотеку.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається, що правочин, який оспорюється, не відповідав вимогам законодавства, яке діяло на момент укладення іпотечного договору, а також, що його складено з порушенням вимог закону щодо його форми і змісту з огляду на відсутність згоди позивача на його укладення, висновок суду про відсутність підстав для визнання його недійсним є правильним, а помилкові доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Фактичні обставини даної справи беззаперечно свідчать, що позивачка, не перебуваючи у будь-яких правовідносинах з відповідачами ОСОБА_11 , позбавлена права розпорядження своїм майном у зв`язку з наявністю записів у державному реєстрі про іпотеку та обтяження, а отже, в силу вимог закону, має право на судовий захист свого порушеного права.

Висновок суду про безпідставність вимог про вилучення відповідних записів з державного реєстру, які обтяжують належне позивачці майно, з огляду лише на те, що вказані вимоги є похідними від позову про визнання недійсним договору іпотеки, є необґрунтованим, оскільки суд залишив поза увагою, що позивач в обґрунтування свого позову зазначає про порушення свого права як співвласника, оскільки спірний об`єкт нерухомості придбаний у шлюбі і в силу положень ст. 60 СК України належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісності власності подружжя.

Твердження про порушення позивачем свого права як власника спірного майна підтверджуються і наявним на час розгляду справи судом рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.03.2016 року у справі № 425/2231/15-ц, яким визнано право власності на спірну Ѕ нерухомого майна, зокрема: за ОСОБА_1 - на 4/6 частки та за її неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 1/6 частку за кожним.

Отже, на час розгляду справи судом позивач та її неповнолітні діти були власниками Ѕ нерухомого майна, яка є предметом спору, - позивач як співвласниця у спільному сумісному майні подружжя та як спадкоємець після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , а її діти - як спадкоємці після смерті батька.

Спосіб, у який позивач просить поновити її порушені права - скасування заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та скасувати реєстрації у Державному реєстрі іпотек щодо обтяження іпотекою частки будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6» - відповідає змісту цього порушеного права, оскільки згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна наразі на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.03.2016 року за позивачем та її неповнолітніми дітьми зареєстроване відповідне право власності за умови обтяження вказаного майна іпотекою боржників ОСОБА_3 , майновий поручитель ОСОБА_2 , іпотекодержатель Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», строк виконання основного зобов`язання 09.10.2018 року (а.с. 146-151 т. 2).

Згідно довідок, виданих філією Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» 24.04.2019 року за № 110.11-24/103 та 110.11-24/103-1, зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 312 від 09 жовтня 2008 року, укладеним з ОСОБА_3 з фінансовою порукою ОСОБА_2 , виконані у повному обсязі, кредит був виданий під заставу нерухомого майна - нежитлової будівлі, реєстраційний номер 903108, загальною площею 1496,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 116, 117 т. 2).

Також Луганським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» 24.04.2019 року за № 110.11-24/104 до відповідних органів нотаріату звернуто прохання про зняття заборони з відчуження з нерухомого майна та обтяжень іпотекою, накладене на підставі Іпотечного договору, посвідченого 09 жовтня 2008 року Приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В., за реєстровим № 3829 повідомлено, у зв`язку із виконанням всіх зобов`язань за Договором відновлювальної кредитної лінії № 312 від 09 жовтня 2008 року, укладеним з ОСОБА_3 (а.с. 118 т. 2).

Вказані обставини, які існували станом на час ухвалення оскаржуваного судом рішення, судом не перевірені, що призвело до ухвалення у вказаній частині помилкового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказана невідповідність висновків суду відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими, оскільки підлягають задоволенню лише в частині, що стосується порушених прав позивачки - 1/2 спірного майна, що належить позивачці та її дітям.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 14 серпня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, скасування запису з реєстру іпотекскасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10012/21 філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» про скасування заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, скасування запису з реєстру іпотек задовольнити частково.

Скасувати заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09 жовтня 2008 року, вчинену приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В., реєстраційний номер 8049915, щодо 1/2 частки будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: на 1-му поверху - лєстнич. кімнати № 23 , 24 загальною площею 24,1 кв.м; на 2-му поверху - кімнати № 25-39 основною площею 257,4 кв.м, загальною площею 351,5 кв.м; на 3-му поверху - кімнати № 40-56 основною площею 243,4 кв.м, загальною площею 355,3 кв.м.

Скасувати реєстрацію, вчинену 09 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В., реєстраційний номер 8050052, у Державному реєстрі іпотек щодо обтяження іпотекою 1/2 частки будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_6», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: на 1-му поверху - лєстнич. кімнати № 23 , 24 загальною площею 24,1 кв.м; на 2-му поверху - кімнати № 25-39 основною площею 257,4 кв.м, загальною площею 351,5 кв.м; на 3-му поверху - кімнати № 40-56 основною площею 243,4 кв.м, загальною площею 355,3 кв.м.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) судові витрати у розмірі 1461,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту постанови - 07 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: