Провадження № 2/742/29/20
Єдиний унікальний № 742/1833/19
РІШЕННЯ
30 січня 2020 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представник відповідача Федорчук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» про оплату часу вимушеного прогулу та зміну дати і формулювання причин звільнення,-
В С Т А Н О В И В :
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У травня 2019 року позивач звертаючись до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» в якій після уточнення позовних вимог , просить стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 244598 (двісті сорок чотири тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 97 коп. Зобов`язати СТОВ «Богданівське» змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади головного агронома СТОВ «Богданівське» зі звільнення за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, на звільнення на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням. Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 17 серпня 2018 на 21 серпня 2018 року.
Свої вимоги позивач аргументує тим, що з 06 квітня 2016 року він працював у СТОВ «Богданівське» на посаді головного агронома.
З 09 серпня 2018 року, з приходом нового керівника СТОВ «Богданівське» - Пирожка М.Ю., його фактично відсторонили від роботи.
21 серпня 2018 року він подав до СТОВ «Богданівське» заяву про звільнення за власним бажанням, дану заяву було зареєстровано на підприємстві та бухгалтерією було видано обхідний лист, що був підписаний посадовими особами підприємства, що свідчило про відсутність претензій до нього та згоду роботодавця на припинення трудових відносин з ним за заявою від 21.08.2018.
21 серпня 2018 року підприємством було видано наказ за № 230/18 к від 21.08.2018 про звільнення ОСОБА_1 та внесено запис у трудову книжку. При цьому підприємством не було проведено з ним остаточного розрахунку при звільненні, а саме: не виплачено заробітну плату за липень і серпень 2018 року та компенсацію за невикористану відпустку, а також не видано належно оформлену трудову книжку.
15 травня 2019 року, зважаючи на його численні листи, скарги, заяви ( в тому числі ( в тому числі до суду, Управління праці та органів поліції), а також відкриття кримінального провадження за фактом порушення трудових прав, він отримав неналежно оформлену трудову книжку від слідчих органів служби безпеки України.
Таким чином в його трудову книжку при звільненні роботодавцем внесено два записи : під №25 про звільнення ОСОБА_1 з посади головного агронома згідно з наказу №230/18 к від 21.08.2018 та № 26 про скасування попереднього запису під №25 та звільнення ОСОБА_1 з посади головного агронома за прогул на підставі ч.4 ст.40 КЗпП України згідно Наказу №216/18к від 17.08.2018.
Позивач вважає, що запис в трудовій книжці про його звільнення з посади головного агронома від 17.08.2018 року здійснений після запису про його звільнення з посади головного агронома від 21.08.2018 року є неправильним і неправомірним, тому дата і формулювання звільнення підлягає зміні, а також підлягає стягненню компенсація в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати при звільненні.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду на 08 год.30 хв. 26 червня 2019 року.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 липня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року справу призначено до розгляду на 17 вересня 2019 року.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 03 червня 2019 року залишено без змін.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду на 09 год.00 хв. 07 листопада 2019 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 листопада 2019 року відкладено підготовче судове засідання до 08 год. 25 листопада 2019 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 листопада 2019 року оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 10 год. 10 грудня 2019 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2019 року оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 12 год. 12 грудня 2019 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 20 січня 2020 року.
У зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті розгляд справи відкладено до 14 год. 00 хв. 30 січня 2020.
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Позивач пояснив, що 21 серпня 2018 року він надав заяву про звільнення за власним бажанням і підписав обхідний лист , і після цього процедура звільнення припинилася, але трудова книжка не видавалася та розрахунок з ним не було проведено та не було повернуто трудової книжки. Заяву на звільнення він написав в конторі СТОВ «Богданівське» та передав дівчині в бухгалтерії. Домовленості з директором СТОВ «Богданівське» про його звільнення за власним бажанням не було. Трудову книжку він отримав від працівників СБУ, які розслідували кримінальне провадження за його заявою.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, аргументуючи свої заперечення тим, що відповідач був звільнений з місця роботи в зв`язку з прогулами. Жодних наказів та домовленості з керівництвом підприємства про звільнення позивача за власним бажанням не було і наказів про його звільнення від 21.08.2018 року не видавалося, а відомості до трудової книжки про його звільнення за власним бажанням були внесені помилково. Наказ про звільнення в зв`язку з прогулом позивач не оскаржував, а тому підстав для зміни формулювання звільнення та дати звільнення немає. Щодо стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні зазначив, що оскільки в останній робочий день позивача не було на роботі то підприємство не мало можливості здійснити розрахунок. Крім того погодився , що на час розгляду справи розрахунок з відповідачем не здійснено.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що з 13 серпня по 21 серпня 2018 року він зустрічався з позивачем поблизу контори СТОВ «Богданівське» і їх обох не допускали до роботи, працівників поліції не викликали. Він не був свідком звернення позивача з заявою. Після 21 серпня 2018 року він позивача не бачив, оскільки вважав , що він вже звільнений.
Відповідно до наказу №109 від 05 квітня 2016 року, ОСОБА_1 з 06 квітня 2016 року прийнятий на роботу на посаду головного агронома СТОВ «Богданівське»(а.с.8).
На підставі наказу №216/18-к від 17.08.2018 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи головного агронома СТОВ «Богданівське» за відсутність на роботі з 07 год. у робочий день щоденно з 09 серпня 2018 року по 17 серпня 2018 року. ( а.с.169-172).
21 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до керівника СТОВ «Богданівське» з заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням від 21.08.2018 року. Вказана заява зареєстрована за №8 від 21.08.2019 р.(а.с.3)
В обхідному листі ОСОБА_1 , дата звільнення ІНФОРМАЦІЯ_1 року значаться підписи посадових осіб СТОВ «Богданівське»(а.с.5).
В трудовій книжці серія НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 здійснено запис №25 «21.08.2018 звільнений з посади на підставі Наказу №230/18 к від 21.08.2018 р. ;
здійснено запис №26 «17.08.2018 запис №25 не дійсний, звільнений за прогул згідно ст.40 КЗпП України на підставі наказу №216/18к від 17.08.2018.(а.с.8)
Згідно з листа управління держпраці у Чернігівській області №646/25-Лт6/03/16-17 від 05.10.2018 року, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо правомірності його звільнення з посади, не виплати розрахункових коштів та невидачі трудової книжки керівництвом СТОВ «Богданівське», було встановлено, що управління держпраці не має можливості провести інспекційне відвідування СТОВ «Богданівське», оскільки керівництво товариства не надало на вимогу інспектора необхідних кадрових та бухгалтерських документів. Крім того станом на 25.09.2018 року місцезнаходження СТОВ «Богданівське», значиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5)
Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 03 червня 2019 року, в рамках кримінального провадження від 13.05.2019 директор СТОВ «Богданівське» Пирожок М.Ю. добровільно видав слідчому СВ УСБУ в Сумській області трудові книжки 7 колишніх працівників СТОВ «Богданівське», а саме: гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та інших. Досудовим слідством не встановлено фактів обмеження трудових прав або зневажливого до них ставленні зі сторони ОСОБА_5 . Кримінальне провадження закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.172 та ч.2 ст.383 КК України.(а.с.153-157)
Відповідно до протоколу приймання-передачі речових доказів від 15 травня 2019 року, слідчий криміналіст слідчого відділу Управління СБ України в Сумській області Петров Євгеній Артурович, на підставі постанови про передачу речових доказів на відповідальне зберігання від 14.05.2019, передав речовий доказ на зберігання ОСОБА_1 трудову книжку серія НОМЕР_1 в обкладинці сірого кольору на ім`я громадянина ОСОБА_1 (а.с.7)
22.08.2018, 23.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до керівника СТОВ «Богданівське» з заявами про повідомлення щодо результатів розгляду заяви про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 (а.с.132,133)
Відповідно до листа СТОВ «Богданівське» на адресу ОСОБА_1 , останньому повідомлено, що його заяви від 22 та 23 серпня 2018 року щодо повідомлення про наслідки розгляду заяв від 21 серпня 2018 про звільнення ОСОБА_1 товариством не розглянуті, у зв`язку із неможливістю ідентифікувати особу заявника (а.с.128)
05 вересня 2018 ОСОБА_1 звернувся до керівника СТОВ «Богданівське» з заявою про видачу йому трудової книжки, копію наказу про звільнення та провести остаточний розрахунок. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, СТОВ «Богданівське» отримало поштове відправлення від ОСОБА_1 06.09.2018 року (а.с. 131)
06 вересня 2018 ОСОБА_1 звернувся до СТОВ «Богданівське» з вимогою про видачу йому трудової книжки, та провести остаточний розрахунок(а.с. 130)
Відповідно до розрахунку заборгованості СТОВ «Богданівське» по виплаті компенсації ОСОБА_1 , яка здійснена позивачем, затримка виплати зарплати при звільненні за період з 22.08.2018 по 22.05.2019 становить 244598 грн.97 коп. виходячи з розрахунку (1058, 87 коп. (середньоденна заробітна плата за останній календарний рік) х 231 день(а.с.9)
Як вбачається з наказу №230/18 від 21 серпня 2018 року СТОВ «Богданівське», в наказі міститься запис про оголошення подяки керуючому Полтавського відділення Тінюкову Сергію Володимировичу(а.с.166)
Відповідно до листа СТОВ «Богданівське» від 13 серпня 2018 року на адресу ОСОБА_1 , останнього повідомлялося, що товариством встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного агронома СТОВ «Богданівське», починаючи з 09 серпня 2018 року з 08 год. до 16 год. по 13 серпня 2018 з 08 год. по 16 год. був відсутній на роботі у робочий час (а.с.167-168).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Щодо позовних вимог про зобов`язання СТОВ «Богданівське» змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади головного агронома СТОВ «Богданівське» зі звільнення за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, на звільнення на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням. Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 17 серпня 2018 на 21 серпня 2018 року.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Статтею 36 КЗпП України встановлено, що підставами припинення трудового договору, серед іншого, за угодою сторін ( п.1 ч.1 ст.36), розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45) (пункт 4 частини 1 статті 36).
Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено статтею 38 КЗпП України яка встановлює, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
За змістом наведеної правової норми право працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням кореспондує безумовний обов`язок роботодавця звільнити його з роботи з наведеної підстави в установлені законом строки.
Строк попередження про звільнення з роботи має певне юридичне значення як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівника.
Він установлений законом для того, щоб власник або уповноважений ним орган мали певний час для підшукування належної заміни працівникові, що звільняється. А також самому працівникові до закінчення цього строку надається можливість остаточно перевірити своє бажання звільнитися з роботи і в разі його зміни взяти назад подану раніше заяву.
Згідно з та 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Письмове повідомлення про звільнення оформлюється заявою. Звільнення працівників оформлюється наказом чи розпорядженням роботодавця. Підставою для видання такого наказу є відповідна заява працівника, а за потреби й інші документи.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин без поважних причин, тому суд, з`ясовуючи законність звільнення працівника на підставі п.4 ч.1ст.40 КЗпП України, повинен встановити причини відсутності працівника на робочому місці та їх поважність.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернувся до СТОВ «Богданівське» з заявою від 21.08.2018 про звільнення за власним бажання з 21.08.2018.
З дослідженої в судовому засіданні заяви вбачається, що зазначаючи дату звільнення в день подачі заяви, ОСОБА_1 в останній не зазначив жодних підстав визначених ч.1 або ч.3 ст.38 КЗпПУ , яка зобов`язувала б роботодавця звільнити його в день звернення.
За таких обставин звільнення ОСОБА_1 в день подачі ним заяви , можливе лише на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпПУ, а саме за угодою сторін.
Судом встановлено , що домовленості про звільнення саме в день подачі заяви з керівником підприємства та ОСОБА_1 не було, оскільки позивач з останнім не зустрічався, дані обставини визнані позивачем.
Посилання позивача на ті обставини, що він був звільнений 21.08.2018 року на підставі наказу № 230/18 від 21.08.2018 року про що мається відмітка в трудовій книжці, а також свідчить обхідний лист підписаний керівництвом підприємства, суд вважає безпідставними, оскільки сам запис в трудову книжку та обхідний лист не є доказами постановлення наказу про звільнення.
Крім того, помилковість запису в трудову книжку про звільнення з посади на підставі вище зазначеного наказу підтверджується наданою представником відповідача копією наказу № 230/18 від 21.08.2018 року, який стосується заохочення працівників та не містить відомостей про звільнення позивача з посади.
Також слід зазначити, що внесення в трудову книжку запису про звільнення позивача з займаної посади з 21.08.2018 року, а потім внесення в трудову книжку відомостей про помилковість запису та звільнення з посади 17.08. 2018 року , не є підставою для зміни формулювання причин та дати звільнення, а лише свідчить про порушення порядку заповнення трудових книжок.
За таких обставин, твердження позивача, що він був звільнений з посади з 21.08.2018 року, є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу №216/18-к від 17.08.2018 року було звільнено з роботи головного агронома СТОВ «Богданівське» за відсутність на роботі з 07 год. у робочий день щоденно з 09 серпня 2018 року по 17 серпня 2018 року, тобто за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України.
Відповідно до частини третьої статті 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.
Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що підстав для зміни причин та формулюванні звільнення немає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про зазначення формулювання причин звільнення таким, що не відповідає чинному законодавства.
Крім того, слід зазначити, що оскільки матеріали справи не містять доказів про наявність підстав вважати, що останній був звільнений 21.08.2018 року, то належним способом захисту порушених прав позивача є оскарження саме наказу №216/18-к від 17.08.2018 року про його звільнення з яким він не погоджується.
За таких обставин, позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 244598 грн. 97 коп.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Згідно з Конвенцією Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95 (стаття 1), Кодексом законів про працю України (стаття 94), Законом України «Про оплату праці» (стаття 1) термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, та виплачені власником або уповноваженим ним орган (роботодавцем) працівникові за виконану ним роботу.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок). Зокрема, згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу №216/18-к від 17.08.2018 року було звільнено з роботи головного агронома СТОВ «Богданівське» за відсутність на роботі з 07 год. у робочий день щоденно з 09 серпня 2018 року по 17 серпня 2018 року, тобто за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України.
Виходячи зі змісту даного наказу та пояснень наданих представником відповідача, вбачається, що позивач в день звільнення був відсутній на робочому місці.
До показань позивача та свідка ОСОБА_3 , які зазначали, що до 21.08.2018 року ОСОБА_1 приходив на роботу, але його не допускали, суд відноситься критично, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
За таких обставин, відповідно до вимог ст..116 КЗпП України , суд вважає, що виплата необхідних при звільненні сум ОСОБА_1 в день його звільнення відбулася не звини роботодавця.
Натомість судом встановлено, що ОСОБА_1 було направлено на адресу СТОВ «Богданівське» лист про проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні, що був отриманий товариством 06.09.2018.
Тому, з урахуванням приписів ст..116 КЗпП України у роботодавця виник обов`язок щодо здійснення розрахунку починаючи з 07.09.2018 року, а отже з урахуванням того, що обов`язок роботодавцем щодо здійснення розрахунку з ОСОБА_1 не виконаний то відповідно до вимог ст..117 КЗпП України СТОВ «Богданівське» зобов`язано виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Заявляючи позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 244598 грн. 97 коп. за період з 22.08.2018 року по 22.05.2019 року.
З урахуванням того, що суд розглядає справи лише в межах заявлених позовних вимог, не дивлячись на встановлений судом обов`язок роботодавця здійснити виплати по день фактичного розрахунку,суд вирішує вимоги про стягнення компенсації лише за період зазначений позивачем , а саме 22.08.2018 року по 22.05.2019 року.
Виходячи з викладених вище обставин, суд констатує, що вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволення за період з 07.09.2018 по 22 травня 2019 року , що становить 174 робочі дні .
Суд не приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, оскільки він здійснений з порушенням вимог постанови Кабінету міністрів України № 100 « Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а саме середньо денна заробітна плати вирахування із середнього заробітку за останні 12 місяців роботи позивача, хоча дана постанова встановлює інший порядок визначення середнього заробітку, який наведений вище.
За таких обставин, суд вважає за можливе самостійно здійснити розрахунок виплат, які підлягають стягненню з відповідача.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.09.2018 по 22.05.2019) становить 271962 грн. виходячи з розрахунку 174 (робочих днів затримки) х 1563 (середньоденна заробітна плата).
Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення компенсації у сумі 244598 грн. 97 коп., яка менша за визначену судом, з урахуванням вимог ст..13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що, вимоги заявлені позивачем про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню , а з відповідача підлягає стягненню 244 598, 97 гривень з відрахуванням всіх необхідних податків та платежів.
VI. Судові витрати.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.
Відповідно до ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 28.05.2019 року позивачем сплачено судовий збір 768,40 гривень за вимогу немайнового характеру та 2445,99 гривень - за вимогу майнового характеру.
Враховуючи, що позовні вимоги майнового характеру обґрунтовані і підлягають задоволенню то , судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2445 грн. 99 коп.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богданівське» про оплату часу вимушеного прогулу та зміну дати і формулювання причин звільнення задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя А.В. Коваленко