ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6420/20 Справа № 210/627/20 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач- Приватне підприємство «ВОСХОД»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гузєва Ігоря Григоровича,відповідача Приватного підприємства «ВОСХОД», на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року, ухваленого суддею Хлистуненко О.В. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 22 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного підприємства «ВОСХОД» (далі ПП «ВОСХОД» «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач з 26.03.2004 року по 16.08.2004 року на посаді електрогазозварника в цеху з ремонту технічного обладнання ПП «ВОСХОД», виконував роботи пов`язані з впливом шкідливих хімічних речовин, концентрація яких перевищувала нормативні показники. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, з вини відповідача, ним отримано хронічне професійне захворювання про що складено відповідний акт.

У зв`язку з ушкодженням здоров`я, він 14.06.2018 року пройшов огляд МСЕК, де йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по ХОЗЛ та встановлена третя група інвалідності.

21.05.2019 року позивач повторно пройшов огляд МСЕК за результатами, якого повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% по ХОЗЛ та встановлена третя група інвалідності.

Отже, у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості повною мірою реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває больові відчуття. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, постійно відчуває важкість самопочуття та особливостями лікування. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах, також не має можливості приділяти належної уваги своїй родині.

Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, в наслідок ушкодження здоров`я в розмірі 141690,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ВОСХОД» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Приватного підприємства «ВОСХОД» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, внаслідок ушкодження здоров`я 35000,00 /тридцять п`ять тисяч/ гривень, без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного підприємства «ВОСХОД на користь держави судовий збір в розмірі 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 /вісімдесят/ копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник позивача, адвокат Гузєв І.Г., не погоджуючись з ухваленим рішенням, 01 червня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставив питання про зміну судового рішення в частині повного задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1

12 серпня 2020 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про закриття провадження за його апеляційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року, внаслідок смерті позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією про смерть ОСОБА_1 Серії НОМЕР_1 .

Згідно п.1 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.377 ЦПК України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті, якою визначено підстави для скасування в апеляційному порядку судового рішення із закриттям провадження у справі.

Враховуючи, що представником позивача ОСОБА_2 подана заява про закриття апеляційного провадження з підстав смерті позивача, а не відмовою від скарги та наявністю апеляційної скарги відповідача ПП «ВОСХОД», колегія суддів розглядає апеляційну скаргу сторони відповідача і не бере до уваги апеляційну скаргу сторони позивача.

В апеляційній скарзі, відповідач ПП «ВОСХОД», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про зміну судового рішення в частині зменшення розміру морального відшкодування з 35 000 грн. до 2927,52 грн. та стягнення з позивача, понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що в матеріалах справи наявне судове рішення суду апеляційної інстанції від 05.03.2019 року у цивільній справі №210/5642/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Південний гірничозбагачувальний комбінат», де позивач в шкідливих умовах праці пропрацював близько 6,5 років та до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де останній в шкідливих умовах відпрацював 8 місяців, а саме 246 днів, яким рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було змінено, зокрема в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», сума шкоди була зменшена з 9600 грн. до 5000 грн.

Наводячи власний розрахунок, а саме, виходячи з того, що на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» позивач пропрацював 8 місяців, або 246 днів і суд апеляційної інстанції стягнув 5000 грн. та враховуючи, що на підприємстві ПП «ВОСХОД» ОСОБА_1 працював 144 дні, тому на його користь слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2927,52 грн., відповідно розрахунку 5000грн./246 дн. = 20,33 грн. за один день роботи у шкідливих умовах, відповідно 144 дн. х 20,33 грн. дорівнює 2927,52 грн.

Відзив на апеляційні скарги сторін не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відповідача і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи і судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 26.03.2004 року по 16.08.2004 року працював на підприємстві відповідача (а.с. 34-35).

Відповідно до п.16 Акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 20.03.2018 року, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло за таких обставин, зокрема, працюючи електрогазозварником ПП «ВОСХОД» (26.03.2004 р. - 16.08.2004 р.), виконував роботи пов`язані з впливом шкідливих хімічних речовин, концентрація яких, перевищувала нормативні показники (а.с. 16-19).

Згідно довідки обласної МСЕК від 14.06.2018 року ОСОБА_1 встановлено первинно 30% втрати професійної працездатності з 29.05.2018 року по 01.06.2019 року, та третю групу інвалідності (а.с. 8-9).

Відповідно довідки обласної МСЕК від 21.05.2019 року ОСОБА_1 встановлено 30% втрати професійної працездатності з 01.06.2019 року по 01.06.2021 року, та третю групу інвалідності (а.с. 12, 15).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 керувався статтями 153,173, 237-1 КЗпП України, 23, ч.3 ст.1166 ЦК України, й виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані позивачем, зокрема під час виконання ним трудових обов`язків майже 5 місяців на підприємстві відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок настання нещасного випадку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), суд першої інстанції врахував тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров`я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання та відпрацьований період на підприємстві відповідача таа з урахуванням відсотків втрати працездатності та періоду часу, який відпрацьований позивачем на ПП «ВОСХОД», що складає майже 5 місяців, дійшов висновку що сума компенсації від ПП «ВОСХОД» спричиненої позивачу моральної шкоди повинна складати 35000,00 гривень.

Колегія суддів не може не погодитись із визначеним судом розміром заподіяної позивачу моральної шкоди, при цьому частково погоджується із доводами скаржника, викладеними у скарзі щодо визначення судом завищеного розміру морального відшкодування на користь позивача, однак, виходячи з положень ч.3 ст.377 ЦПК України, беручи до уваги, що смерть позивача настала ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) після ухвалення оскаржуваного судового рішення під час апеляційного перегляду, а також те, що вимоги заявлені позивачем при житті про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, не допускають правонаступництва, не може змінити, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями під час виконання трудових обов`язків, зокрема і на підприємстві відповідача.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного підприємства «ВОСХОД», залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: