ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/684/20 Справа № 185/9831/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 16 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0320/0408/45-003, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35 000 доларів США з розрахунку 12,5% річних на строк до 16 квітня 2028 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав в іпотеку трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки № 0320/0408/45-003-Z-1 від 16 квітня 2008 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого АТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Дельта Банк стає новим кредитором у зазначених зобов`язаннях.

Відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у сумі 758 974 грн 13 коп, з яких сума заборгованості за кредитом 685 105 грн 65 коп, сума заборгованості за відсотками 73 868 грн 48 коп.

Тому позивач просить в рахунок виконання основного зобов`язання відповідача щодо оплати зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року позов задоволено та ухвалено в рахунок виконання основного зобов`язання ОСОБА_1 щодо оплати заборгованості за кредитним договором № 0320/0408/45-003 від 16 квітня 2008 року у розмірі 758 974 грн 13 коп, з яких сума заборгованості за кредитом 685 105 грн 65 коп, сума заборгованості за відсотками 73 868 грн 48 коп, звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права власності на вказане майно; визнати за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що через неналежне виконання умов кредитного договору позичальником утворилась заборгованість, яка у добровільному порядку відповідачем не була виконана. Іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, тоді як у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували або ставили під сумнів право позивача на звернення в суд з даним позовом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивовано тим, що сторони підписавши іпотечний договір обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 16 квітня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 укладений кредитний договір на купівлю житлової нерухомості № 0320/0408/45-003 (а.с.7-10).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 35000 доларів США, зі сплатою 12,50% річних терміном до 16 квітня 2028 року. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором іпотеки № 0320/0408/45-003-Z-1 від 16 квітня 2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 . За згодою сторін вартість предмету іпотеки оцінюється в 176 875 грн (а.с.14-19).

Предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Гущиною О.І. 16 квітня 2008 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с.25-33).

На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов кредитного договору позичальником утворилась заборгованість станом на 28 липня 2015 року у сумі 34 401 доларів США 44 центи, що згідно курсу НБУ складає 758 974 грн 13 коп, у тому числі тіло кредиту 31 053 долари США 26 центів, що в еквіваленті складає 685 105 грн 65 коп, відсотки 3348 доларів США 18 центів, що в еквіваленті складає 73 868 грн 48 коп (а.с.20).

Відповідно до вимог законодавства позивачем було направлено письмову вимогу про виконання зобов`язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.21).

У добровільному порядку вимога банку відповідачем не була виконана.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, тоді як у матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували або ставили під сумнів право позивача на звернення в суд з даним позовом.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором на предмет іпотеки житлове приміщення, тобто квартиру АДРЕСА_2 .

Розділом 12 Іпотечного договору №0320/0408/45-003-Z-1 від 16 квітня 2008 року передбачено порядок і умови звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

п.12.1 За рішенням суду;

п.12.2 У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

п.12.3 Згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене у пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору:

п. 12.3.1 Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку;

п. 12.3.2 Продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України Про іпотеку .

Таким чином за змістом договору іпотеки №0320/0408/45-003-Z-1 від 16 квітня 2008 року та ст.37 Закону України «Про іпотеку» право власності до іпотекодержателя переходить не за рішенням суду, а після виконання умов, визначених пунктом 12.3 договору іпотеки. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту його державної реєстрації на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Згідно положень ст.ст.33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України, законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. Крім того, таке право набувається лише з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наявне в іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

При цьому необхідно врахувати, що стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Тобто, для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц.

За таких обставин позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, проте суд першої інстанції на вказане увагу не звернув.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог, а тому оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із позивач на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5481 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Дельта Банк на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 5 481 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко