Єдиний унікальний номер 235/8144/18
Номер провадження 22-ц/804/234/20
Номер провадження 22-ц/804/234/20

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Ротар Я.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2019 року (ухваленого під головуванням судді Клікунової А.С.) у цивільній справі № 235/8144/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, -
В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою.
2 листопада 2018 року на вимогу ОСОБА_2 він повернув автомобіль, однак сплачений ним аванс йому не повернули.
ОСОБА_1 неодноразово пропонували завершити угоду купівлі-продажу та переоформити реєстраційні документи на автомобіль на його ім`я в сервісному центрі МВС та провести повний розрахунок. Разом з тим, від виконання прийнятих зобов`язань ОСОБА_1 ухилявся.
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін. В обґрунтування посилається на те, що судом першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини по справі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що між сторонами 16.12.2017 року укладено договір купівлі-продажу. Проте судом не враховано той факт,що на момент укладання договору ОСОБА_2 не була власником автомобіля. Свідоцтво про спадщину за законом ОСОБА_2 отримала лише 01.08.2018 року. Саме тому він вважає що між сторонами було укладено попередній договір, а не договір купівлі-продажу, як це визначено судом першої інстанції.

Крім того, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Таким чином, питання про те, що судом визначена правова природа отриманих ОСОБА_2 коштів як завдаток, взагалі не повинно було розглядатися.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить закрити апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 з тих підстав, що повністю підтримує рішення суду першої інстанції. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те,що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, а не попередній договір. Вона від ОСОБА_1 не отримувала 12000 грн., а лише 400 доларів США, про що зазначила в розписці.

В судове засідання з`явилася ОСОБА_2 . ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить телефограмма, отримана останнім особисто (а.с. 122,123).

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу автомобіля, в рахунок виконання договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 завдаток. Факт порушення прийнятих ОСОБА_2 зобов`язань за договором купівлі-продажу автомобіля не доведено, а тому відсутні підстави для повернення сплаченого завдатку.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль марки ВАЗ 21043» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ належав на праві власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01 серпня 2018 року його дружина ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначений автомобіль, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

16 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «ВАЗ 21043»

реєстраційний номер НОМЕР_1 за 30000 грн.. На виконання договору 23 грудня 2017 року ОСОБА_1 було передано автомобіль, а він з моменту укладення договору передав продавцю ОСОБА_2 аванс в розмірі 12000 грн., остаточний розрахунок мав бути проведений до 01 травня 2018 року.

2 листопада 2018 року на вимогу ОСОБА_2 ОСОБА_1 повернув автомобіль.

Укладення письмового договору купівлі-продажу автомобіля, передача автомобіля покупцеві ОСОБА_1 з технічним паспортом та отримання ОСОБА_2 частини коштів за автомобіль відповідно до умов договору сторонами підтверджуються, що є підставою звільнення від доказування згідно статті 82 ЦПК України.

Згідно розписки від 23 грудня 2017 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 400,00 доларів «за автомобіль». Факт написання розписки та факт отримання грошових коштів у вказаній сумі ОСОБА_2 не оспорюється.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу автомобіля, який сторонами не оспорювався, і кошти, передані в рахунок виконання умов договору є завдатком.

Такий висновок узгоджується з положеннями статті 570 ЦК України,відповідно до якої завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що доказів ухилення від виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу з боку кредитора надано не було і правильно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 12000 грн..

Посилання на те, що між сторонами було укладено попередній договір, не може бути прийнятим до уваги, так як не ґрунтується на положеннях закону.

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором (стаття 635 ЦК України).

Проте, судом першої інстанції встановлено і не оспорювалося сторонами, що на виконання укладеного договору купівлі-продажу 16 грудня 2017 року ОСОБА_2 23 грудня 2017 року передала, а ОСОБА_1 прийняв транспортний засіб та сплатив обумовлену договором грошову суму.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що такі дії охоплюються саме договором купівлі-продажу відповідно до положень ст.655 ЦК України.

Доводи про те, що між сторонами було укладено попередній договір, а не договір купівлі-продажу, так як на момент укладення договору купівлі-продажу 16 грудня 2017 року ОСОБА_2 не була власником автомобіля, свідоцтво про спадщину за законом ОСОБА_2 отримала лише 01.08.2018 року є безпідставними та спростовуються встановленими обставинами. Наявність договору та його дійсність сторонами не оспорювалася.

Таким чином постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, то в іншій частині законність судового рішення апеляційним судом не перевірялася.

Керуючись ст.ст. 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: