Справа № 482/2473/19
Номер провадження 2/482/233/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судових засідань Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним, -

В С Т А НО В И В:

У грудні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 16 березня 1999 року між позивачами та відповідачем на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» за № 2-39.

Позивачі вказують на те, що 16 березня 1999 року вони купили у відповідача житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який складається з: самого житлового будинку, позначеного на плані літерою А1, житловою площею 37,0 кв.м.; літньої кухні - Б1; тамбуру - В1; сараю Г1; сараю Д1; підвалу Дп/д, гаражу Е1,сараю З1; сараю Ж1; вбиральні К1; огорожі - 1-2; споруди 3-4, який розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 за 13389 грн.

Вказаний будинок належав відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.1996 року, посвідченого Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, за реєстраційним № 1745.

Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідач звільнила будинок, знялася з реєстрації за вказаною адресою, після чого позивачі почали проживати у придбаному ними будинку, зареєструвавши договір купівлі-продажу в БТІ.

В 2016 році назва вулиці АДРЕСА_1 була змінена на вул. АДРЕСА_2 .

На цей час позивачам стало відомо, що вказаний договір є нікчемним у зв`язку з тим, що суперечить чинному законодавству через порушення форми договору, незважаючи на те, що позивачі та відповідач виконали всі умови вказаного договору.

Позивачі неодноразово намагалися домовитись з відповідачем посвідчити вказаний договір нотаріально, однак остання відмовляється, посилаючись на те, що виконала всі залежні від неї дії по відчуженню будинку багато років тому.

Оскільки в інший спосіб позивачі не можуть документально встановити своє право на вищевказаний житловий будинок, тому вони вирішили звернутися до суду за захистом своїх прав та просили визнати вищевказаний договір купівлі-продажу дійсним.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, якими просили справу розглядати без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила справу розглядати без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

16.03.1999 року на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» сторони уклали договір купівлі продажу за № 2-39, за яким відповідач продала, а позивачі купили житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 і складається з: самого житлового будинку, позначеного на плані літерою А1, житловою площею 37,0 кв.м.; літньої кухні - Б1; тамбуру - В1; сараю Г1; сараю Д1; підвалу Дп/д, гаражу Е1, сараю З1; сараю Ж1; вбиральні К1; огорожі - 1-2; споруди 3-4.

Предмет договору купівлі-продажу належав продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.1996 року, посвідченого Новоодеською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, за реєстраційним № 1745.

Вищевказаний договір купівлі-продажу від 16 березня 1999 року, по Ѕ частці за кожним, був зареєстрований позивачами у Вознесенському МБТІ в березні 1999 року за реєстраційним № 15, що підтверджується відповідним реєстраційним написом та довідкою РКП «Новоодеське РБТІ» № 324 від 26.12.2019 року.

Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала відповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 6899 від 11.03.1999 року, та в подальшому, право власності на яку було зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 788127.

Після укладення договору, позивачі володіють та користуються вказаним об`єктом нерухомості, утримують його, проводять ремонт, сплачують комунальні послуги.

Розпорядженням Новоодеського міського голови № 16 від 19.02.2016 року « Про перейменування вулиць, провулків на території

м. Нова Одеса, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму», назву вулиці Чапаєва перейменовано на вул АДРЕСА_3 Спаську.

Згідно до ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, який діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963року) та ч.2 ст.220 ЦК України в чинній редакції, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності до правової позиції яка міститься у п. 61 постанови ВС від 26.09.2018 року у справі за № 910/21911/14, у разі застосування судом вищевказаних норм та визнання договору дійсним наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.224 ЦК України ( в редакції 1963року) та ст.655 ЦК України в чинній редакції, обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-39, зареєстрованим універсальною товарною біржею «Віконт-Т» 16.03.1999 року.

Фактичне і повне виконання правочину відбулося ще 16.03.1999 року.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу укладеного 16.03.1999 року між позивачами та відповідачем на універсальній товарній біржі Віконт-Т» за № 2-39.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, тобто у розмірі 384 грн. 20 коп.

З урахуванням повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нимb при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачами судового збору в загальній сумі 384 грн. 20 коп., по 192,10 грн. кожному.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 16.03.1999 року на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» за № 2-39, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили у ОСОБА_3 житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 і який складається з: самого житлового будинку, позначеного на плані літерою А1, житловою площею 37,0 кв.м.; літньої кухні - Б1; тамбуру - В1; сараю Г1; сараю Д1, підвалу Дп/д, гаражу Е1, сараю З1; сараю Ж1; вбиральні К1; огорожі - 1-2; споруди 3-4, що розташований на земельній ділянці площею 0,10 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за цією ж адресою.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 по 192,10 грн. судових витрат кожному, в загальній сумі 384 грн. 20 коп.

Повернути ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до квитанції № 0.0..1 від 26.12.2019 року, що становить 384 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Головуючий: