ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5502/20 Справа № 204/7290/19 Суддя у 1-й інстанції - Мащук В. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Городничої В.С.

суддів Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Мамедовій О.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості мотивуючи тим, що 19 серпня 2011 року між АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 16 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказували, що відповідно до п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Зазначали, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 допустив значне порушення взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 12 вересня 2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі 32 157,06 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 072,20 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6 326, 33 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання в розмірі 6 551, 05 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 200 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 507,48 грн. штраф (процентна складова), яку вони просять стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року у задоволенні позову А КБ ПриватБанк відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що згідно практики Верховного Суду не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеним кредитних правовідносин; Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен; встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав підстав відмовляти у стягненні заборгованості.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк відповідач по справі не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 серпня 2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ ПриватБанк) та ОСОБА_2 було укладено договір б/н .

Відповідно до заяви, позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.10).

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Станом на 12 вересня 2019 року виникла заборгованість у загальному розмірі 32 157,06 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 072,20 грн.; заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6 326, 33 грн.; заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання в розмірі 6 551, 05 грн.; пені за несвоєчасність сплати боргу у розмірі 200 грн.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 507,48 грн. штраф (процентна складова) (а.с.8-9).

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ ПриватБанк суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами факт укладення кредитного договору з відповідачем в порядку, передбаченому законом, доведення до відома останнього положень договору та погодження всіх його істотних умов, видачі кредиту та обґрунтованості розрахунку заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Звертаючись з позовом АТ КБ ПриватБанк наполягав на тому, що кредитний договір між сторонами укладено 19 серпня 2011 року та просив стягнути заборгованість, що виникла у зв`язку з невиконанням цього договору.

З матеріалів справи, а саме: з анкети-заяви від 19 серпня 2011 року (а.с.10), підписаної відповідачем, вбачається, що у вказаній заяві відсутні позначки про видачу відповідачу кредитки Універсальна, будь-які умови кредитування у вказаній анкеті не зазначені.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач згідно виписки за його рахунком користувався кредитними коштами, колегія суддів не приймає, оскільки відсутні підстави вважати, що рахунки, виписки за яким надано позивачем, відкриті саме на підставі анкети-заяви від 19 серпня 2011 року року.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційної скарги на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, оскільки надані банком Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, так як в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та Тарифами банку позичальник був ознайомлений, підписуючи анкету від 07 вересня 2013 року, вказана позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З доказів доданих до позовної заяви не можливо встановити факту отримання та користування ОСОБА_1 кредитним коштами.

Виписка за основною карткою НОМЕР_1 за період з 19 серпня 2011 року по 17 березня 2020 року (а.с. 64-65) , додана позивачем до апеляційної скарги як доказ доведеності заявлених позовних вимог не може бути прийнята до уваги оскільки відповідно до положень частин першої, третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини лише у тому разі, коли їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність та допустимість доказів), які особа не мала можливості подати суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, чи неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або можуть бути перевіреними судом апеляційної інстанції доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням встановленого порядку (наприклад, із порушенням порядку допиту свідків).

Надання особою, яка бере участь у справі, до суду апеляційної інстанції доказів, які вона без поважних причин не надала суду першої інстанції, виключає можливість їх прийняття і дослідження судом апеляційної інстанції та розцінюється як процесуальний недогляд або зловживання правом цієї особи.

Така позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі 598/1109/18, від 12 лютого 2020 року у справі 493/1538/16-ц, від 19 грудня 2020 року у справі 752/7693/17.

Крім того, дана виписка в якій відображені банківські операції за період з 06 серпня 2017 року по 03 березня 2020 року не доводить факт отримання відповідачем 19 серпня 2011 року кредиту у розмірі 16 000 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2020 року.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: О.П.Варенко

О.В.Лаченкова