Справа № 587/607/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді - Черних О.М.

за участю секретаря судового засідання - Макошенець С.І.,

представника позивача - Семиволос В.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Верхньосироватська сільська рада (площа Козацької слави,2, с. Верхня Сироватка, Сумського району Сумської області), міське управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області (вул. Супруна, 32, м. Суми), про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи - Верхньосироватська сільська рада та міське управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав позивача, шляхом відновлення меж, які існували раніше.

Позивач в обґрунтування позову зазначила, що вона згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 серпня 2012 року є власницею земельної ділянки площею 0,27 га, розташованої в АДРЕСА_3 . Вказує, що при проведенні землевпорядних (топографічних) робіт по відновленню поворотних точок меж земельної ділянки було встановлено, що поворотні точки 10 та 1 відновити неможливо, оскільки перешкодою є суміжна земельна ділянка ОСОБА_4 . Зазначила, що хоча вона і підписувала акт погодження меж під час розробки документації ОСОБА_4 , проте, вона не в повній мірі усвідомлювала, що будуть змінені поворотні точки, і це суттєво буде обмежувати її можливості у користуванні нерухомим майном, розташованим на спірній земельній ділянці.

Позивачка та її представник - адвокат Семиволос В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачка заперечувала проти позову в повному обсязі, вказала, що вона, як опікун власника земельної ділянки - ОСОБА_5 , під час розробки технічної документації погодила межі з усіма власниками суміжних земельних ділянок, розробила проект і на підставі вказаного проекту здійснила приватизацію земельної ділянки належної її батьку. Зазначила, що її земельна ділянка ніяким чином не чинить перешкоди у користуванні ані земельною ділянкою, ані нерухомим майном позивачці, оскільки всі споруди, які належать позивачці розташовані саме на її земельній ділянці.

Верхньосироватська сільська рада направила суду заяву в якій просила справу розглядати у відсутність їх представника, надіслали на адресу суду письмовий відзив, в якому посилаючись на те, що рішенням п`ятдесят п`ятої сесії п`ятого скликання Верхньосироватської сільської ради 12 липня 2010 року затверджено технічну документацію, в ході якої було проведено погодження меж землеволодіння та уточнення площі земельної ділянки та закріплення меж в натурі. Зазначають, що ОСОБА_4 діяли в порядку чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Позиція суду

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному їх аналізу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

За ОСОБА_6 на підставі рішення виконачого комітету Верхньосироватської сільської ради від 30 липня 1993 року № 36 рахується земельна ділянка загальною площею 0,21 га, в тому числі 0,0561 га (кадастровий номер :01:004:0945) - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,1513 га (кадастровий номер :01:004:0946) - для ведення особистого підсобного господарства, вказана земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 5-9).

Згідно рішення Верхньосироватської сільської ради від 23 вересня 2009 року 47 сесії 5 скликання ОСОБА_3 надано дозвіл на складання державного акту на право власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_6 , у власність на підставі рішення Верхньосироватської сільської ради від 15 березня 2003 року площею 0,21 га по АДРЕСА_3 в порядку спадкування (а.с. 67).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 серпня 2012 року за ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку загальною площею 0,21 га, в тому числі 0,0561 га - для будівництва та обслуговування жилого будинк , господарських будівель та споруд , 0,1513 га - для ведення особистого підсобного господарства, вказана земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно акту про встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та приймання - передачі межових знаків на зберігання поворотні точки 10 та 1 відновити неможливо, оскільки перешкодою є суміжна земельна ділянка ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Рішенням Сумського районного Сумської області від 28 вересня 2009 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним і його опікуном призначено ОСОБА_2 (а.с. 33).

Відповідно до акту погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки ОСОБА_5 та прийому - передачі межових знаків землевласнику на території Верхньосироватської сільської ради від 14 червня 2010 року, межі земельної ділянки проходять по:

24-23-22-372-28

22-372-28 - дерев`яна огорожа

28-936-19-26-28-23-28-936-19-24 - встановлена межа суміжними землевласниками ( ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 ) ніяких претензій при погоджені існуючих меж не заявлено, акт погоджено: сільським головою, землевпорядником та представником ПП «Мегаполіс» (а.с. 41).

Згідно рішення Верхньосироватської сільської ради від 12 липня 2010 року 55 сесії 5 скликання ОСОБА_5 затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 0,1411, розташованої на території АДРЕСА_2 , вирішено видати ОСОБА_5 державні акти та внести уточнені площі земельних ділянок, виявлені при проведенні землевпорядних робіт, до земельно-облікової документації. (а.с. 39).

Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 431234 та серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 є власником земельних ділянок площею 0,0557 га (кадастровий номер :01:004:1107) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та 0,0854 га (кадастровий номер :01:004:1108) для ведення особистого селянського господарства, які оформлені на підставі рішення Верхньосироватської сільської ради від 12 липня 2010 року 55 сесії 5 скликання, що підтверджується копіями державних актів (а.с. 35-36).

Нормативно-правове обґрунтування

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша - друга статті 321 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).

У Земельному кодексі України (далі - ЗК України) закріплено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (частина перша статті 153 ЗК України).

Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до пункту 3.10 розділу ІІІ «;Закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками» Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція), середньоквадратична похибка місцезнаходження межового знака відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі, геодезичних мереж згущення, міських геодезичних мереж не повинна перевищувати: у містах Києві, Севастополі, містах - обласних центрах та містах обласного підпорядкування - 0,1 м; в інших містах та селищах - 0,2 м; у селах - 0,3 м; за межами населених пунктів для земельних ділянок площею до 10,0 га - 0,5 м, а площею 10,0 га і більше - 2,5 м.

Згідно з пунктом 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Частинами першою - третьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ята статті 158 ЗК України).

Висновки суду

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено зазначеною вище Інструкцією.

Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок), передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 розділу IV «;Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» Інструкції).

Пунктами 4.2, 4.3 розділу IV «;Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» Інструкції встановлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Разом з тим, позивачем суду не надано на підставі якої саме технічної документації були встановлені межі, які позивач вважає необхідним відновити.

Крім того суд звертає увагу на те, що всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що встановлені і погоджені межі перешкоджають у реалізації його прав на нерухоме майно, чи користуванні земельною ділянкою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: Верхньосироватська сільська рада (площа Козацької слави,2, с. Верхня Сироватка, Сумського району Сумської області), міське управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області (вул. Супруна, 32, м. Суми), про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних