Справа № 369/1808/20
Провадження №6/369/96/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Виконавчого кругу м. Києва Трофименка М.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що не зареєстроване у встановленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

07.02.2020 на адресу суду надійшло подання приватного виконавця Виконавчого кругу м. Києва Трофименка М.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №58630013 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4208/12 від 11.01.2013 року виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 2 539 457,17 грн., судовий збір в розмірі 3 219,00 грн. всього у розмірі - 2 542 676,17 гривень.

14.03.2019 приватним виконавцем, керуючись ст.ст. 24, 26 27 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58630013.

14.03.2019 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника відповідно до якого накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

15.03.2019 приватним виконавцем було направлено запити приватного виконавця до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Регіонального сервісного центру МВС України, Державної прикордонної служби України.

19.04.2019 для встановлення майнового стану боржника приватним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України відповідно до яких було встановлено, що боржник не отримує дохід.

Того ж дня, приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника відповідно яку було направлено установам банку для виконання. Проте, згідно відповідей з установ банків, постанову про арешт коштів боржника прийнято банківськими установами до виконання, однак коштів на рахунках або немає, або їх недостатньо для повного виконання виконавчого листа.

Згідно договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №299 від 22.02.2008 року та керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» 23 липня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В ході вчинення виконавчих дій, приватним виконавцем було проаналізовано і виявлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1 належить боржнику, яке не зареєстроване належним чином виходячи з наступного:

- 22.02.2007 між боржником та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_2 . посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Власовою Л.В. Укладенням даного договору боржник набув право власності на житловий будинок, який вище зазначений;

- згідно відомостей іпотечного договору 22 лютого 2007 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Власовою Л.В. посвідчено договір іпотеки № 304 від 22.02.2007 року житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1 між іпотекодержателем (ТОВ «Український промисловий банк» за договором про передачу Активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку) та іпотекодавцем ОСОБА_1 .

- відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1 не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності боржнику;

- боржник - ОСОБА_1 після укладення договору купівлі-продажу №299 житлового будинку загальною площею 707,7 кв.м., житловою площею 343,3 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 не завершив державну реєстрацію та оформлення права власності на житловий будинок;

Боржник рішення суду самостійно не виконує.

Тому приватний виконавець просив надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Трофименку Михайлу Михайловичу звернути стягнення на майно боржника - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), яке не було зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: житловий будинок загальною площею 707,7 кв.м., житловою площею 343,3 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 .

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про місце, день і час розгляду подання повідомлявся належним чином, проте через канцелярію суду подав заяву в якій подання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, просив проводити судове засідання у його відсутність.

У судове засідання боржник, стягувач не з`явилися, про місце, день і час розгляду подання повідомлялися належним чином.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №58630013 з примусового виконання виконавчого листа №2-4208/12 від 11.01.2013 року виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 2 539 457,17 грн., судовий збір в розмірі 3 219,00 грн. всього у розмірі - 2 542 676,17 гривень.

14.03.2019 приватним виконавцем, керуючись ст. ст. 24, 26 27 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58630013.

14.03.2019 приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника відповідно до якого накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Однак, доказів належного направлення та відповідно, отримання боржником постанови про відкриття провадження та накладення арешту на майно, до матеріалів подання долучено не було.

15.03.2019 приватним виконавцем було направлено запити приватного виконавця до Головного управління Держгеокадастру у Київської області, Регіонального сервісного центру МВС України, Державної прикордонної служби України.

19.04.2019 для встановлення майнового стану боржника приватним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України відповідно до яких було встановлено, що боржник не отримує дохід.

Того ж дня, приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника відповідно яку було направлено установам банку для виконання. Проте, згідно відповідей з установ банків, постанову про арешт коштів боржника прийнято банківськими установами до виконання, однак коштів на рахунках або немає, або їх недостатньо для повного виконання виконавчого листа.

Згідно договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №299 від 22.02.2008 року та керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» 23 липня 2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В ході вчинення виконавчих дій, приватним виконавцем було виявлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1 належить боржнику, але не зареєстровано належним чином.

Як вбачається з матеріалів подання, 22 лютого 2007 року між боржником та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_2 . посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Власовою Л.В.;

Згідно відомостей іпотечного договору 22 лютого 2007 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Власовою Л.В. посвідчено договір іпотеки № 304 від 22.02.2007 року житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1 між іпотекодержателем (ТОВ «Український промисловий банк» за договором про передачу Активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку) та іпотекодавцем ОСОБА_1 .

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1 не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності боржнику;

Боржник ОСОБА_1 після укладення договору купівлі-продажу №299 житлового будинку загальною площею 707,7 кв.м., житловою площею 343,3 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 не завершив державну реєстрацію та оформлення права власності на житловий будинок.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає не з моменту підписання договору, чи отримання майна в інший спосіб передбачений законодавством, а з моменту державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Так, відповідно до положень статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Разом з тим, оцінка вартості вказаного нерухомого майна в матеріалах, наданих приватним виконавцем відсутня.

За нормами ч. ч. 4, 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Нормами ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку» також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Аналізуючи зміст та підстави подання, а також надані приватним виконавцем копії документів виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, - оскільки до вирішення питання про реалізацію нерухомого майна боржника і направлення коштів на погашення заборгованості по виконавчому листу, не проведення оцінки вказаної земельної ділянки із виготовленням технічної документації - звернення приватного виконавця до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, як крайнім заходом, є передчасним, в той час як приватним виконавцем не застосовано відносно боржника всі заходи впливу, передбачені Законом «Про виконавче провадження».

При цьому, судом також враховано, що з наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник обізнаний про відкрите виконавче провадження, оскільки, приватним виконавцем не надано докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно саме рекомендованою поштовою кореспонденцією, тому, відповідно, відсутні докази вручення або неможливості вручення боржнику вказаних постанов виконавця, що взагалі ставить під сумнів подальші дії виконавця за відсутності доказів законодавчо передбаченої обізнаності боржника про відкрите відносно нього виконавче провадження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, є необгрунтованим, передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 353, 440 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця Виконавчого кругу м. Києва Трофименка М.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що не зареєстроване у встановленому законом порядку, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Дубас Т.В.