УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Сіренко Д.В.,

за участі

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 357/13187/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» про визнання недійсним звіту про оцінку майна,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою у якій просить визнати недійсним звіт про оцінку майна ТОВ «Приватна експертна служба» від 08.08.2019 року про вартість квартири АДРЕСА_1 .

Вимоги скарги мотивує тим, що на виконанні ВДВС м. Біла Церква ГТУЮ в Київській області знаходиться зведене виконавче провадження № 37530659.

Вказує, що в рамках проведення виконавчих дій на підставі виконавчого листа № 755/341/2013 виданого 13.02.2013 року головний державний виконавець Бібаєва В.В. 13.06.2019 року винесла постанову про арешт та опис майна боржника, тим самим наклавши арешт на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Також була винесена постанова про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості арештованого майна та залучено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба», якою виготовлено звіт з незалежної оцінки майна, відповідно до якого вартість квартири становить 553 100,00 грн.

Заявник зазначає, що звіт про оцінку майна був проведений з порушенням Національних стандартів № 1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», оскільки звіт про оцінку майна від 08.08.2019 року було складено без огляду об`єкту оцінки, не врахована вартість виконаного ремонту, а сам звіт складено виключно на підставі акту опису майна, складеного державним виконавцем, у якому зазначено виключно технічні характеристики (площа квартири).

Також вказує, що в результаті необґрунтованого та незаконного звіту вартість квартири навмисно занижена, а тому у разі переходу майна у власність третіх осіб за неринковою ціною будуть порушені її майнові права.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2019 року цивільну справу № 357/13187/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області щодо оцінки майна у виконавчому провадженні № 37530659 передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 18-19).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.01.2020 року скаргу ОСОБА_1 на дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання недійсним звіту про оцінку майна залишено без розгляду (а.с. 28-29).

Постановою Київського апеляційного суду від 25.06.2020 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09.01.2020 року, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 61-65).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2020 року скаргу прийнято до провадження Дніпровського районного суду м. Києва, залучено до участі у справі заінтересованих осіб Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» (а.с. 69-70).

17 липня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою у задоволенні клопотання скаржника про зупинення передачі майна на реалізацію відмовлено (а.с. 68).

04 серпня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва від представника заінтересованої особи ТОВ «Приватна експертна служба» надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні скарги, вказуючи, що складений 08.08.2019 року ТОВ «Приватна експертна служба» звіт про оцінку майна відповідає визначеним стандартам та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Зазначає, що огляд об`єкта оцінки було проведено, що підтверджується звітом про оцінку майна.

В судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_2 просили задовольнити вимоги скарги.

Представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було.

Відповідно положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження № 37530659 з примусового виконання виконавчого листа № 755/341/2013 виданого 13.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитними договорами у розмірі 92 671,18 дол. США., що по курсу НБУ станом на 01.09.2012 року еквівалентно 740 720,74 грн., третейського збору у розмірі 7 807,21 грн. та судового збору у розмірі 214,60 грн., а всього 748 742,55 грн. (а.с. 8-9).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.12.2015 року № 50886658, ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6-7 зв.).

Згідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами ч. 5 ст. 57 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник вказує, що в рамках проведення виконавчих дій на підставі виконавчого листа № 755/341/2013 виданого 13.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва головним державним виконавцем Бібаєвою В.В. було винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні та залучено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба», яке виготовило звіт про оцінку майна, відповідно до якого вартість належної їй квартири склала 553 100,00 грн. Звіт вважає таким, що проведений з порушенням Національних стандартів № 1 «Загальних засад оцінки майна і майнових прав», оскільки звіт про оцінку майна від 08.08.2019 року було складено без огляду об`єкта оцінки, не врахована вартість виконаного ремонту, а сам звіт складено виключно на підставі Акту опису майна складеного державним виконавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України».

Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 затверджено Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Відповідно до пункту 1 Національний стандарт № 1 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Відповідно до пункту 11 Національного стандарту № 1 оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Згідно з пунктами 35, 38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур.

Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: - витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); - дохідний; - порівняльний.

Зі змісту долученої до скарги копії звіту про оцінку квартири АДРЕСА_1 від 08.08.2019 року убачається, що звіт складено на підставі використання порівняльного методичного підходу (а.с. 5 зв.).

Порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Пункти 16, 47 Національного стандарту № 1 визначають, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача.

Згідно з пунктом 56 Національного стандарту №1, звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Відповідно до пункту 57 Національного стандарту № 1 рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Відтак, у разі незгоди із результатами оцінки майна ОСОБА_1 мала право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна, однак заявник із вимогами про рецензування звіту про оцінку майна у спосіб визначений законом не зверталася.

Аналогічного висновку щодо права особи, яка не погоджується із звітом про оцінку майна, на звернення до виконавця із клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 01.07.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 2-1160/11 (провадження № 61-36951св18), предметом спору у якій було визнання недійсним звіту про оцінку майна.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні спору суд також приймає до уваги правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 168/828/16-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 641/8056/17, якими визначено, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Наведеними постановами суду касаційної інстанції зроблено висновок, що за змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши доводи заявника та докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 261, 353, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба» про визнання недійсним звіту про оцінку майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 14 серпня 2020 року.

Суддя Виниченко Л.М.