Номер провадження: 22-ц/813/1680/20
Номер справи місцевого суду: 2/1522/9658/11
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2009 року Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту № 0 від 18.10.2006 року, станом на 08.07.2009 року у розмірі 138324,78 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 08.07.2009 рік становить 1055418,заборгованість за договором № 0 від 26.10.2006 року станом на 08.07.2009 рік у розмірі 21956,10 доларів США , що в еквіваленті по курсу НБУ складає 167525,05 грн; заборгованість за договором № 0 від 12.06.2007 року, станом на 08.07.2009 року у розмірі 130479,52 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 995558,74 грн; заборгованість за договором № 0 від 29.08.2007 року, станом на 08.07.2009 року у розмірі 388779,20 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2966385,30 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 18.10.2006 року було укладено договір про надання споживчого кредиту між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , відповідно до якого Банк надав відповідачу-1 кредит у розмірі 142000,00 доларів США, строком на 180 місяців, а саме по 18.10.2021 року. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 18.10.2006 року було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідач-1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,100 га. 26.10.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 кредит розмірі 28000,00 доларів США, строком на 84 місяці, а саме по 26 жовтня 2013 рік. В забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, 26.10.2006 року було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач-1 передав в заставу майно, а саме транспортний засіб Honda Accord, державний номер НОМЕР_1 . Згідно з договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 123000,00 доларів США, строком до 12 червня 2017 року, в забезпечення виконання якого було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,100 га. 29.08.2007 року ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 365000,00 доларів США, строком по 28 серпня 2022 року, в забезпечення якого було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1492 га. На момент звернення позивача до суду із позовною заявою, зобов`язання по зазначеним кредитам не виконуються, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальній сумі за чотирма кредитними договорами 679539,60 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 08.07.2009 року становить 5184887,16 грн (а.с.1-5).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2012 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» було вирішено задовольнити А саме суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 18.10.2006 року, в сумі 1 136 523 (один мільйон сто тридцять шість тисяч п`ятсот двадцять три) грн 82 коп., що включає в себе суму заборгованості за кредитом у розмірі 987 427,98 гривень, суму заборгованості по процентам за користування кредитом 149 095,84 гривень. А також стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 252 грн та стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в рівних частках на користь ПАТ «Дельта Банк» державне мито в розмірі 1700 грн (а.с.124-125).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на ст. 559 ЦК України, згідно якого порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, та зазначає, що додатковою угодою було встановлено графік погашення кредитної заборгованості та встановлено дати періодичних платежів, згідно якої останній періодичний платіж було призначено на 25.09.2008 року, який було здійснено ОСОБА_2 19.09.2008 року, наступний періодичний платіж було призначено на 27.10.2008 рік та після цього погашення заборгованості не відбувалося. Таким чином, апелянт стверджує, що договір поруки № 50890 від 18.10.2006 року припинив свою дію ще 25.03.2009 року в силу ст. 559 ЦК України, адже строк пред`явлення позивачем вимоги до поручителя настав 27.10.2008 року, та з моменту настання такого строку і до моменту пред`явлення вимоги до поручителя минуло більше 6 місяців (а.с.190-191).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 просив задовольнити апеляційну скаргу. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції відповідачі порушили умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту, а тому вирішив задовольнити позовні вимоги.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з поручителя та частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитом від 08.12.2011 року) та ОСОБА_2 18.10.2006 року був укладений кредитний договір №0, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» надав їй кредит у сумі 142 000 доларів США під 10,30 % річних з терміном повернення до 18.10.2021 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків (т. 1, а.с. 13-17).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 18.10.2006 року був укладений договір поруки № 50890, згідно якого останній прийняв на себе зобов`язання відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_2 , які виникають з умов вище зазначеного кредитного договору (т. 1, а.с. 32).

Разом з тим як вбачається з матеріалів справи 19.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору №0, яким були внесені зміни до п. 1.3.4. кредитного договору, а також змінено графік погашення кредиту (т. 1, а.с. 21). Таким чином було збільшено обсяг відповідальності поручителя. Останній платіж було здійснено позичальником 19.09.2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за вище зазначеним кредитним договором. Окрім того, відповідно до вказаного розрахунку процентна ставка за кредитним договором №0 з 10.07.2008 року нараховувалась в розмірі 12,30 % річних, що на 2 % більше, аніж встановлено умовами кредитного договору. При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували повідомлення поручителя про збільшення відсоткової ставки (т. 1, а.с. 7-12).

В п. 2.1. договору поруки № 50890 від 18.10.2006 року сторони узгодили, що зміна умов кредитного договору здійснюється за згодою поручителя (т. 1, а.с. 32).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», а саме п. 22 відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Отже з наведеного слідує, що у випадку не надання поручителем згоди на зміну умов зобов`язання порука припиняється. Припинення поруки є юридичним фактом, який може бути встановлений в судовому порядку у разі його невизнання стороною. При цьому стороною самостійно реалізується право на захист (ст. 20 ЦК України), а правило ефективності способу захисту (ст. 5 ЦПК України) діє субсидіарно. Відтак, оскільки суд першої інстанції не врахував вище наведені обставини справи, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу у відповідній частині.

Як було вище зазначено кредитний договір укладений 18.10.2006 року, останній платіж по кредитному договору було здійснено 10.07.2008 року, 06.04.2009 року банк направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту за договором №0. З позовом банк до суду звернувся 21.07.2009 року (т. 1, а.с. 114).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється дія закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. За обставинами даної справи, як було вище зазначено, умовами спірного кредитного договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та дії до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором (п. 3.1.). Однак, виходячи з діючих положень цивільного законодавства, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказана умова договору не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 ЦК України та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), інститут позовної давності не застосовується, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися. Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення акцесорного зобов`язання, а отже, й обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобов`язанням. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. (Велика палата Верховного суду: справа №490/5224/14-ц, постанова від 17.10.2018 року). Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд приймає до уваги відповідні доводи апеляційної скарги та задовольняє апеляційну скаргу у відповідній частині.

Таким чином, оскільки доводи апелянта знайшли своє підтвердження, а суд першої інстанції неповно дослідив обставини, які мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та скасовує оскаржуване рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відмовити. В іншій частині рішення - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 27 січня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

16.01.2020 року м. Одеса