Справа № 594/168/20
У Х В А Л А

06 лютого 2020 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 до державної виконавчої служби Борщівського району Тернопільської області про визнання бездіяльності неправомірною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в лютому 2020 року звернувся в суд із заявою до державної виконавчої служби Борщівського району Тернопільській області, в якій просить визнати бездіяльність державної виконавчої служби Борщівського району Тернопільській області протиправною. Посилається на те, що 07 лютого 2019 року Борщівський районний суд Тернопільської області ухвалив рішення у цивільній справі №594/638/17, яким відповідачку по справі ОСОБА_2 зобов`язано звільнити самовільно зайняту частину належної йому земельної ділянки шляхом знесення встановленої нею огорожі довжиною 39,33 метри. Постановою Тернопільською апеляційного суду від 13 червня 2019 року дане рішення залишено без змін. Відповідачка ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення Борщівського районного суду не виконувала, тому він змушений був звернутися до державної виконавчої служби Борщівського району з виконавчим листом, який виписано наприкінці липня 2019 року. Однак, всупереч вимогам ч.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» йому до цього часу не відомо, які саме дії вчинила виконавча служба для примусового виконання рішення суду, оскільки відповідачка не звільнила самовільно зайняту частину його земельної ділянки, а у виконавчій службі повідомляють, що рішення виконується і йому повернуто судовий збір.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" (далі - Постанова), відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Згідно з п. 13 зазначеної Постанови, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК(в редакції, чинній до 15.12.2017).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, до заяви ОСОБА_1 слід застосувати за аналогією норми ЦПК України, що регулюють вимоги до змісту позовної заяви.

Заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

При цьому до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Однак, при зверненні до суду заявник ОСОБА_1 зазначає, що звертається до суду з адміністративним позовом та вказує себе як позивача, а державну виконавчу службу Борщівського району Тернопільської області зазначає відповідачем у справі (вірна назва на даний час Борщівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Проте, зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 звертається до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, яка підлягає розгляду в порядку ЦПК України.

Відповідно до положень п.17 вищенаведеної Постанови, сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи.

Отже, ОСОБА_1 повинен звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця як заявник, а не позивач, та повинен зазначити у скарзі усіх заінтересованих осіб, в тому числі зазначити боржника, державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, чи приватного виконавця, рішення, дія, чи бездіяльність, яких оскаржується. Додати до скарги її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб. Однак заявником цих вимог не виконано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.Згідно ч.3 ст.450 ЦПК України, якщо суд встановить, що особа, рішення, рішення, дія, чи бездіяльність, якої оскаржується, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Заява ОСОБА_1 не містить інформації щодо державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дію чи бездіяльність яких він оскаржує.

Згідно п.а ч.1 ст. 449 ЦПК України, скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.449 ЦПК України).

З матеріалів скарги, вбачається, що ОСОБА_1 змушений був звернутися до державної виконавчої служби Борщівського району з виконавчим листом, який виписано наприкінці липня 2019 року, але при цьому ОСОБА_1 у своїй заяві не зазначив часу, з якого він дізнався про порушення державним виконавцем його прав.З огляду на зазначене неможливо встановити, чи звернулась особа в строк, передбачений ч.1 ст. 449 ЦПК України.

Клопотань щодо поновлення встановленого законом процесуального строку на оскарження дій державного виконавця, заява також не містить.

У заяві також не зазначено про наявність у ОСОБА_1 або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із заявою.

Заява не містить письмового підтвердження заявника того, що ним не були подані раніше до будь-якого суду аналогічні скарги на дії державного виконавця.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що вказані обставини мають значення для правильного вирішення справи, заяву слід залишити без руху і надати заявникові строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків заяви.

Якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунені, заяву слід вважати неподаною і повернути заявнику.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185, 447-450 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до державної виконавчої служби Борщівського району Тернопільської області про визнання бездіяльності неправомірною залишити без руху, надавши строк 10 днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заявникові, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя