Справа № 203/2904/20
УХВАЛА

14 серпня 2020 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій остання посилалась, що має намір звернутись до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. за реєстровим номером №2750, про звернення стягнення за кредитним договором. В порядку забезпечення позову, до його подачі до суду, заявниця просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису. Також в заяві поставлено питання про звільнення від сплати судового збору.

Розглядаючи заяву у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що остання має намір звернутись до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс, третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В., про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Колейчик В.В. 06.03.2020 року за реєстровим №2750, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування підсудності справи Кіровському районному суду м.Дніпропетровська, заявниця посилалась на правила альтернативної підсудності, встановлені ч.12 ст.28 ЦПК України, які надають право позивачу пред`явити позовом за місцем виконання виконавчого документу, стягнення за яким проводиться з її заробітної плати, яку вона отримує в Регіональній філії «Придніпровська залізниця», що розташована в Центральному районі м.Дніпра за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,108.

Частина 12 ст.28 ЦПК України регламентує підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Місце виконання рішення визначене ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є зареєстрованою та проживає в м.Запоріжжя. Працює остання в Структурному підрозділі «Вагонне депо Запоріжжя-Львів» Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

На теперішній час в рамках виконавчого провадження з заробітної за місцем роботи заявниці на підставі виконавчого напису стягується заборгованість.

Тобто вказаний виконавчий документ поданий та фактично виконується за місцем проживання боржника та її роботи в Структурному підрозділі «Вагонне депо Запоріжжя-Львів» Регіональної філії «Придніпровська залізниця», на території Запорізької області, а не за місцезнаходженням Регіональної філії «Придніпровська залізниця».

Таким чином, надані до заяви матеріали не дають достатніх підстав вважати, що майбутній позов згідно правил альтернативної підсудності, обраних заявницею, підсудний Кіровському районному суду м.Дніпропетровська, а не відповідному суду у м.Запоріжжя за місцем фактичного проживання заявниці, її роботи чи місцезнаходження її майна.

Також суд враховує, що подана заява не відповідає вимогам ч.1 ст.151 ЦПК України, оскільки в ній не наведено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, в заяві не наведено обгрунтувань необхідності забезпечення майбутнього позову, зокрема, не зазначено з яких саме підстав буде оскаржуватись вчинення виконавчого напису, правові підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, наявні заперечення щодо стягнутого розміру заборгованості за кредитним договором, не надано відповідні докази, які б свідчили про наявність спору між сторонами та давали б суду можливість дослідити вказані обставини та прийняти обгрунтоване та вмотивоване рішення про наявність чи відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

В той час, як відповідно до роз`яснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказане свідчить про невідповідність заяви вимогам п.п.4,6,7 ч.1 ст.151 ЦПК України, що є підставою для повернення заяви згідно ч.10 ст.153 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявниці.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя С.Ю.Казак