Справа № 630/332/20
Провадження № 2/630/210/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу № 630/332/20 (провадження №2/630/210/20) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Люботинським МВУ МВС України в Харківській області 23 вересня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 , права власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», ґанком літ. «а1», сходами літ. «а2», загальною площею 95,30 кв.м., житловою площею 61,20 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 34,10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею літ. «Б» з ґанком літ. «б», сараєм літ. «В» з ґанком літ. «в», гаражем літ. «Г», сараєм літ. «Д», погрібом літ. «Ж», сараєм літ. «З», вбиральнею літ. «І», душем літ. «Й», вигрібною ямою літ. «я», колодязем літ. «к», воротами та хвірткою №1, огорожею №2, огорожею №3, огорожею №4, хвірткою №5, в порядку забудови, -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявленого позову позивач вказував, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , був розташований житловий будинок, право власності на який було зареєстровано за його дідом ОСОБА_3 .. В 1965 році ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина у виді вказаного житлового будинку, яку прийняв батько позивача ОСОБА_4 .. В зв`язку з тим, що будинок був дуже старим і руйнувався, батько позивача в 1972 році дозволив йому на вказаній земельній ділянці збудувати новий житловий будинок. А тому в період з 1975 року по 1983 рік, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, позивач ОСОБА_1 збудував із своєю дружиною на вказаній земельній ділянці новий житловий будинок. В 1991 році рішенням виконкому збудований житловий будинок з надвірними будівлями був прийнятий в експлуатацію та на ім`я померлого ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності. 12 лютого 1997 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. В подальшому ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду про поділ майна подружжя, та на підставі рішення суду за нею було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З метою оформлення права власності на іншу 1/2 частину вказаного житлового будинку позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою від 20 липня 2020 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але його представник ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказувала, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Суд, дослідивши наявні в справі письмові матеріали, встановив наступне.

Спірною є 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку відповідно до довідки КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області від 12 червня 2020 року №156-1/01-29 залишено відкритим. Також відповідно до вказаної довідки право власності на іншу частину цього ж житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 12 серпня 1999 року.

Відповідно до витягу із рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №15 від 08 січня 1991 року, що знаходиться в матеріалах цивільної справи №2-105/99, витребуваної для огляду в судовому засіданні, на підставі заяви ОСОБА_1 вирішено оформити і дозволити прийняти в експлуатацію самовільно перебудований житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння №2, затвердженого 09 лютого 1993 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області, житловий будинок за вказаною адресою був введений в експлуатацію з оформленням права власності, але на ім`я ОСОБА_3 ..

Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 , виданого 16 березня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 12 лютого 1997 року.

Крім того, відповідно до рішення Люботинського міського суду Харківської області від 12 серпня 1999 року в цивільній справі №2-105/99 право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 в результаті поділу майна подружжя, оскільки вона та її колишній чоловік ОСОБА_1 побудували вказаний житловий будинок під час шлюбу та за спільні кошти.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто у суду не виникає сумнівів з приводу того, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі та разом за спільні кошти побудували житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії технічного паспорту, виготовленого ФОП ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_1 станом на 01 червня 2020 року, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , були побудовані в 1983 році: житловий будинок літ. «А-1», з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1» ґанком літ. «а1», сходами літ. «а2», загальною площею 95,30 кв.м., житловою площею 61,20 кв.м., допоміжною площею 34,10 кв.м., а також літня кухня літ. «Б», з ґанком літ. «б», сарай літ. «В», з ґанком літ. «в», гараж літ. «Г», сарай літ. «Д», погріб літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня літ. «І», душ літ. «Й», вигрібна яма літ. «я», колодязь літ. «к», ворота з хвірткою №1, огорожа №2-4, хвіртка №5.

Самочинне будівництво чи переобладнання за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні, що підтверджується довідкою, виданою 01 червня 2020 року ФОП ОСОБА_6 ..

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

А відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Станом на 1983 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Однак перешкодою для позивача у можливості зареєструвати своє право власності на частину житлового будинку залишається та обставина, що забудовником житлового будинку вважається інша особа.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 в 1983 році на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , збудував житловий будинок з надвірними будівлями, суд приходить до висновку, що він набув у встановленому законом порядку право володіння, користування і розпорядження спірною 1/2 частиною житлового будинку, тобто набув статусу власника, а тому задовольняє позовну заяву в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 105 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 11-13 ЗУ «Про власність», ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Люботинським МВУ МВС України в Харківській області 23 вересня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1», з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», ґанком літ. «а1», сходами літ. «а2», загальною площею 95,30 кв.м., житловою площею 61,20 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 34,10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею літ. «Б» з ґанком літ. «б», сараєм літ. «В» з ґанком літ. «в», гаражем літ. «Г», сараєм літ. «Д», погрібом літ. «Ж», сараєм літ. «З», вбиральнею літ. «І», душем літ. «И», вигрібною ямою літ. «я», колодязем літ. «к», воротами та хвірткою №1, огорожею №2, огорожею №3, огорожею №4, хвірткою №5, в порядку забудови.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2020 року.

Суддя О. О. Малихін