ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/350/20 Справа № 175/1399/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно.

Позивач просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 2004 року і до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено факт спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 .

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком місцевого суду, зважаючи на наступне.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач пояснив, що з 2004 року по 16 липня 2016 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 31 липня 2014 року у справі №175/3277/14-к (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 34 виданим виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с.11-12,47-55).

Окрім позивача, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не має.

Зі спадкової справи після смерті ОСОБА_2 вбачається відсутність спадкоємців першої, другої та третьої черги (а.с.47-55).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ст. 3 СК України).

Так, 18.09.2018 року у судовому засіданні суду першої інстанції, свідок ОСОБА_3 , яка є двоюрідною сестрою позивача, пояснювала, що з ОСОБА_2 знайома давно. Разом вчилися. Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно в квартирі померлої з 2004 року , після чого вони переїхали до села. ОСОБА_1 займався похованням, як ОСОБА_2 , так і її матері.

Свідок ОСОБА_4 , який є сусідом по АДРЕСА_2 , пояснював суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом у цивільному шлюбі. Хто займався похованням ОСОБА_2 він не знає.

Крім того, 28.11.2018 року у судовому засіданні суду першої інстанції, свідок ОСОБА_5 , яка мешкає в під`їзді, де знаходиться квартира померлої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), пояснювала, що дійсно бачила кожень день позивача, який допомагав робити їй ремонт у під`їзді, де мешкала ОСОБА_2 . Це було близько десяти років назад. Свідок підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом, як чоловік і жінка з 2004-2005 року. Вказала, що похованням матері ОСОБА_2 займалися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також, 19.02.2019 року у судовому засіданні суду першої інстанції, свідок ОСОБА_6 , зазначав, що позивач є цивільним чоловіком її померлої подруги. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом приблизно з 2004-2005 року у квартирі ОСОБА_2 . Зазначала також, що ОСОБА_1 придбав будинок у селі, куди він з ОСОБА_2 переїхали. ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_2 . На похоронах ОСОБА_2 були присутні родичі позивача.

Свідок ОСОБА_7 , пояснював суду, що знає позивача більше ніж 20 років. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом з 2005 року. Позивач та ОСОБА_2 їздили у село до батьків ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту від 11 січня 2019 року встановлено, що сусіди бачили ОСОБА_1 у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , однак підтвердити його постійне місце проживання у квартирі АДРЕСА_3 не можуть.

Суду апеляційної інстанції в якості доказу надано відповідь ГУ НП в Дніпропетровській області на адвокатський запит від 13.11.2019 року № 1/Б-246аз/103/05-14 яким зазначено, що 05.11.2010 року ОСОБА_1 звертався до Дніпропетровського районного відділення міліції за фактом викрадення із автомобіля належного йому паспорта громадянина України, вказуючи у заяві місце свого проживання: АДРЕСА_1 (а.с.205).

Крім того, 26.11.2019 року у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, були допитані свідки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 у селі Івано-Михайлівка, де ОСОБА_1 було придбано будинок для спільного проживання з ОСОБА_2 і де вони постійно проживали разом з весни 2015 року та по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, свідок ОСОБА_8 , пояснила, що у селі Івано-Михайлівка проживає з 2008 року. ОСОБА_1 з ОСОБА_2 переїхала до села у 2015 році. Там постійно і проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка та вели спільне господарство. Також, свідок зазначила, що ОСОБА_10 померла саме в селі, туди приїжджали швидка та міліція. Ховав її ОСОБА_11 , родичів ОСОБА_10 ніколи не бачила. Їх завжди всі в селі сприймали як подружжя.

Свідок ОСОБА_9 , суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_11 та Наталі у селі Івано-Михайлівка, проживає поблизу будинку позивача. Зазначив, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 придбали свій будинок у 2015 році, переїхали та весною вже займалися господарством. В селі їх всі сприймали як подружжя. Свідок підтвердив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали постійно разом по день смерті ОСОБА_10 , все робили разом та завжди були разом.

Апеляційному суду у обґрунтування пояснень позивача та на підтвердження показів свідків, допитаних колегією суддів, надано докази придбання нерухомості за кошти із спільного бюджету ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та для спільного їх проживання, а саме:

- копію договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , посвідченого 15.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О.П., реєстровий № 2182;

- копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.09.2015 року (житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 );

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2019 року (житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 );

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий № :07:001:0229), посвідченого 15.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О.П., реєстровий № 2185;

- копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.09.2015 року (земельна ділянка кадастровий № :07:001:0229);

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2019 року (земельна ділянка кадастровий № :07:001:0229);

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (кадастровий № :07:001:0230), посвідченого 15.09.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Поляруш О.П., реєстровий №2188,

- копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію

прав та їх обтяжень від 15.09.2015 року (земельна ділянка кадастровий № :07:001:0230);

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2019 року (земельна ділянка кадастровий № :07:001:0230).

Зважаючи на доведеність: обставин спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у заявлений період, спільного проживання по день смерті, ведення спільного господарства, наявність спільних фотокарток у різні періоди часу, копій квитанцій по оплаті комунальних платежів за спірною адресою, фіскальних чеків з придбання товарів і послуг, показів свідків, як за адресою квартири АДРЕСА_1 , так і будинку АДРЕСА_4 , а також наявність у позивача на зберіганні особистих документів ОСОБА_2 , на які апелянт посилається у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що дані обставини є достатніми доказами на підтвердження факту проживання зазначених осіб однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Проте, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Так, ОСОБА_1 звернувся із заявою встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу для отримання права власності в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем четвертої черги.

За змістом статті 1264 ЦК Україниу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В судовому порядку може бути встановлений не будь який факт, а виключно факт, який має юридичне значення для особи, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у зазначеній справі підлягає встановленню, як факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років, а саме в період часу з 15 липня 2011 року і до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи містять належні і допустимі докази на підтвердження обставин, які свідчать про проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю щонайменше п`ять років до часу відкриття спадщини, що давало б підстави для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після її смерті.

Однак, судом першої інстанції зазначене не було враховано, не встановлено період за який підлягає встановленню факт, який має юридичне значення для позивача, не визначено належні докази та не надано їм відповідну оцінку, саме з урахуванням необхідного для позивача періоду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 15 липня 2011 року і до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко