1Справа № 335/6844/20 2/335/2158/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2020 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОЗАЙМ» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору споживчого кредиту,
ВСТАНОВИВ:
Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне залишити її без руху у зв`язку з порушеннями вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.
Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п.п. 2, 4, 5, 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинна містити в собі: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.
Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.
Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.
Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.
У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до відповідача, просить суд визнати недійсним кредитний договір, та визнати його недійсними окремі положення.
При цьому, останній не зазначає конкретну підставу згідно норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (відповідну статтю закону), за якою слід визнати недійсним правочин.
В обгрунтування позову ОСОБА_1 не зазначено які саме його права є порушеними, невизнаними або оспорюваними укладеним кредитним договором.
Суд, звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду, і має суттєве значення при розгляді справи та відповідно вимагає чіткого визначення, оскільки у випадку задоволення позову, зміст таких вимог викладається у резолютивній частині судового рішення.
Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути чітким та зрозумілим, зокрема, для державного чи приватного виконавця.
Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з`ясувати предмет спору та межі доказування.
В даному випадку позовна заява не містить жодного посилання на дії чи бездіяльність відповідача.
Відсутність підстав визнання правочину недійсним є визначальною для вирішення питання на предмет поширення на даний позов Закону України «Про захист прав споживачів» та, відповідно, визначення питання підсудності справи, а також необхідності сплати позивачем судового збору.
Суд звертає увагу позивача на те, що ним не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.
Аналізуючи зміст даної позовної заяви, слід зробити висновок, що пільги по звільненню від сплати судового збору позивачів за позови в порядку захисту прав споживачів на даний позов не розповсюджуються.
А відтак, вищевказаний має бути оплачений судовим збором.
Приписами ч. 4 ст. 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 п.п. 2 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, суд роз`яснює позивачу, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2020 року становить 840,80 грн. (п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» в редакції від 27.02.2020 року).
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Отже ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подання даної позовної заяви у розмірі 1 681,60 грн., або зазначити підстави для звільнення від сплати такого із представленням документів, підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Також, в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено зазначення доказів, які не можуть бути подані ними разом із позовною заявою (за наявністю).
Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
В порушення вищезазначених вимог, позивачем не додано письмових доказів, на які посилається у позовній заяві, не вказано про наявність підстав для звільнення від доказування, або що отримання таких доказів є неможливим або ускладненим.
Вбачається, що в порушення п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем в позовній заяві не зазначену інформацію, а саме підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Окрім того, позивачем не виконана вимога ч. 1 ст. 177 ЦПК України, згідно до якої позивач повинен додати до позовної заяви, її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості зазначених учасників (відповідачів і третіх осіб).
На порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві також не зазначено поштового індексу місця реєстрації позивача, не зазначено офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти сторін у справі.
Відповідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.
В разі невиконання відповідно до цієї ухвали вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175-177, ст. 185, ст.ст.2 58-259, 260-261, ст. 353 ЦПК України, суддя,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТОЗАЙМ» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору споживчого кредиту - залишити без руху.
Запропонувати позивачу протягом десяти днів, з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, що наведені в описовій частині такої.
Роз`яснити, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає, та відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Суддя В.О. Макаров