Справа № 212/8463/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участю: секретаря судового засідання Нестеренко В.В., у порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів, -
У жовтні 2019 року позивачі звернулись до суду із позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (Відповідач-2), просили визнати незаконним дії АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загально будинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 ; визнати незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загально будинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу; зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01.03.2017 року поновити для побутових споживачів природного газу режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників; визнати незаконними дії АТ «Криворіжгаз» щодо відмови в забезпеченні індивідуальними квартирними лічильниками побутових споживачів природного газу; визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» за позивачами; визнати що АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язано було за власний рахунок в термін до 01.01.2018 року здійснити встановлення в квартирах позивачів індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам природного газу, що проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначили, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500 між позивачами та АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» було укладено Типовий договір постачання природного газу споживачам. Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - Типовий договір), цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор газорозподільної мережі (далі - Оператор ГРМ) направляє споживачеві інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплату рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Доказом факту приєднання всіх споживачів до Типового договору вважають щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. Позивачі зазначали, що права та обов`язки споживачів виникли з однієї підстави та що предметом цього спору є однорідні права та обов`язки. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Зміст Типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500, передбачає, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.
АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» встановило позивачам на будинок АДРЕСА_1 загально будинковий вузол обліку газу.
В квітні 2017 року позивачам стало відомо, що для них АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 01.03.2017 року почало нараховувати об`єми використання природного газу згідно показань загально будинкового прибору обліку газу.
Вважають, що забезпечити комерційний облік природного газу кожному споживачу будинку зобов`язане газорозподільне підприємство - АТ «Криворіжгаз» у термін до 01 січня 2018 року. АТ «Криворіжгаз» є суб`єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на території Покровського району м. Кривого Рогу. Згідно структури тарифу для споживачів на послуги розподілу природного газу ПАТ «Криворіжгаз» у період з 2011 року до теперішнього часу закладається встановлення квартирних лічильників газу, що передбачено статтею 3 Закону №3533-VI, де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто покладено на ПАТ «Криворіжгаз». У зв`язку із чим вимушені звернутися до суду із даною позовною заявою.
Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року клопотання представника відповідача задоволено частково, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 16 січня 2020 року, розгляд справи відкладено, в зв`язку з неявкою сторін.
Позивачі в судове засідання не з`явились, 15 жовтня 2019 року звернулись до суду зі спільною заявою про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідачі Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомили.
Представниками відповідачів АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», кожним окремо, до суду надано письмові пояснення на позовну заяву, у якому просили у задоволенні позову відмовити зазначили, що Відповідно до п. 1 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року (далі - Правила), ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини 3 статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).
Постановою НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ ПАТ «Криворіжгаз», Відповідачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз». Відповідно до абзацу 1 ч. 6 Розділу VII Закону України «Про ринок природного газу», введеного в дію з 01.10.2015, провадження діяльності з постачання та розподілу природного газу здійснюється на підставі чинних ліцензій, що були видані до дня введення в дію цього Закону, протягом трьох місяців після затвердження ліцензійних умов на провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з положеннями цього Закону. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201, які набрали чинності з 26.03.2017. З метою приведення господарської діяльності з розподілу природного газу у відповідність до вимог законів України «Про ринок природного газу», «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від № 201, ПАТ «Криворіжгаз » подало до НКРЕКП заяву (вх. НКРЕКП від 19.06.2017 № ЛГ-246/17) про отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. У зв`язку з вищевикладеним постанови НКРЕКП №845 від 29.06.2017 року про видачу ліцензії на розподіл природного ПАТ «Криворіжгаз», Позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації AT «Криворіжгаз ». В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс), зазначено, що оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Пунктом 13 розділу 3 Правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ.
Відповідно п.5 гл.4 розділу 9 Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.
Зазначили, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідно до Правил постачання природного газу та Закону України «Про ринок природного газу», є гарантованим постачальником природного газу в м. Кривий Ріг, до обов`язків якого не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам.
Таким чином, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не встановлює режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загально будинкового прибору обліку природного газу, до повноважень ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не входить поновлення режиму нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із зазначеним, 07 лютого 2020 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку.
Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Ст. 13 ЦПК України, проголошено - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Ст. 12 ЦПК України, закріплено - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 14 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачами у справі не надано відомостей про те, чи є вони власниками квартир у будинку АДРЕСА_1 .
Приписи ст.6 Закону № 3533-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлюють: суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.
У разі не встановлення населенню у зазначені строки, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.
Зміст статті 6 Закону № 3533-VI свідчить про наявність безумовного обов`язку відповідних суб`єктів господарювання газорозподільних організацій забезпечити встановлення лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення, у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування приладів та робіт, які підлягають встановленню, або забезпечувати цими приладами відповідних суб`єктів господарювання.
Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.
Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 14-347цс18 від 07 листопада 2018 року (справа № 214/2435/17).
Окрім цього, згідно з п.5.4 глава 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494 (в редакції, чинній на момент виникнення спору) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу.
Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загально будинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.
У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620.
Відповідно до п.5.5 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загально будинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620 (в редакції чинній на момент виникнення спору) встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.
Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.
У разі незгоди власника квартири (будинку) розрахуватися за спожитий газ за показниками будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.
Як вбачається із матеріалів справи, загально будинковий вузол обліку природного газу встановлений за ініціативою АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», однак договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі-квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку не врегульовані між балансоутримувачем будинку та Відповідачем1.
Договори між окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та відповідачами, зокрема щодо встановлення загально будинкового лічильника та проведення оплати за показниками такого лічильника, також не укладалися.
За таких обставин встановлення загально будинкового лічильника із позивачами у житловому будинку не погоджувалось та відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» у відповідності до вимог статті 6 Закону № 3533-VI не забезпечив встановлення саме індивідуального лічильнику газу, тому дії Відповідача 1 із встановлення загально будинкового лічильника газу підлягають визнанню незаконними.
Щодо позовних вимог в частині визнання незаконним встановленого ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу з 01.04.2017 року, згідно показань загально будинкового приладу обліку газу та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» поновити побутовим споживачам природного газу позивачам по справі в період з 01.03.2017 року режим нарахування природного газу відповідно до чинних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових приладів обліку, суд зазначає наступне.
Відповідно до постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, ПАТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз».
Разом з тим, відповідно до постанови НКРЕКП № 653 від 16.04.2015 року про видачу ліцензії з постачання природного газу, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території Дніпропетровської області.
В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року зазначено, що оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ.
Згідно Кодексу ГРС та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року оператор ГРМ зобов`язаний забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу ( споживання) природного газу споживачу за відповідний період; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.
Пунктом 13 розділу 3 Правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за підсумками місяця за договором розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ.
В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» є неналежним відповідачем по справі, оскільки до його обов`язків не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачами, а також встановлення режимів нарахування об`ємів спожитого газу та здійснення їх перерахунків, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Звернувшись до суду із позовом, позивачі вважали свої права як споживачів послуг ПАТ «Криворіжгаз» порушеними, внаслідок незаконної відмови встановлення кожному індивідуального лічильнику газу, у зв`язку із чим просили зобов`язати відповідача виконати ці дії у строк до 01.01.2018 року, посилаючись на положенням ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Як встановлено судом до ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про встановлення індивідуального лічильника газу зверталися мешканці будинку АДРЕСА_1 , та листом від 23.11.2016 року останнім роз`яснено, що фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку за місцем їх проживання за кошти Товариства Планом не передбачено (а.с.34)
При цьому, суд враховує, що відповідачем - 1 у наданих поясненнях не заперечується свій обов`язок щодо встановлення індивідуальних газових лічильників позивачам, відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у строк до 1 січня 2021 року як для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами, встановлені судом обставини, що підлягають доказуванню, а також відсутність правових підстав для звільнення позивачів від обов`язку доказування, суд вбачає законні підстави для висновку про незаконність дій ПАТ «Криворіжгаз», щодо відмови у встановленні індивідуальних газових лічильників позивачам, оскільки факт волевиявлення позивачів на встановлення лічильників та факт відмови відповідача кожному з позивачів у такому встановлено в судовому порядку.
Оцінюючи позовні вимоги щодо визнання права за позивачами на встановлення у квартирах індивідуальних газових лічильників та зобов`язання відповідача встановити позивачам індивідуальні газові лічильники в строк до 01.01.2018 року, суд виходить з наступного.
Ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», проголошує держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.
Згідно ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлює що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Вимогами ч.ч.1, 2 ст.20 цього Закону, закріплено - споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті ПАТ «Криворіжгаз», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.
Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.
Судом встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.
Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.
За змістом статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем та суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані:забезпечити встановлення лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.
Статтею 2 ЦПК України, проголошено: завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Водночас ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує права на надбання майна (див. рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»).
За наслідками розгляду справи, судом встановлено, що права позивачів (окрім ОСОБА_10 ) на встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку та терміни, встановлені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» відповідачем жодним чином не порушене та не оспорене, строки виконання відповідачем обов`язку по встановленню лічильників на час звернення до суду та на час розгляду справи не сплинули, при цьому діючим законодавством не передбаченого можливості судового захисту права особи від можливих порушень або посягань на майбутнє.
Крім того, право позивачів як побутових споживачів газу на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» прямо передбачене в редакції ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», а отже додаткового визнання таке право в судовому порядку не потребує, а отже вимоги позивачів, щодо визнання за ними права на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок відповідача задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст.5 ЦПК України передбачено, що суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Ч.1 ст.8 Конституції України проголошено - в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Тобто, суддя, здійснюючи правосуддя, має керуватися принципом верховенством права.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року, справа № 6-951цс16).
19 січня 2018 року набрав чинності Закон України №2260-УІІІ від 21 грудня 2017 року, яким були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу» щодо встановлення споживачам індивідуальних лічильників природного газу. Зокрема, передбачено встановлення споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2021 року індивідуальних лічильників.
Виходячи із меж заявлених позовних вимог, а також діючої на час звернення до суду із вказаним позовом редакції ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яка не змінилась і на час ухвалення судом рішення, а також керуючись принципом верховенства права, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача забезпечити позивачів індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками у строк до 01 січня 2018 року, оскільки таке забезпечення передбачено законом у строк до 01 січня 2021 року, який на час розгляду справи не настав, а отже в цій частині вимоги позивачів задоволенню також не підлягають.
Ч.1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст.3,4, 13, 16ЦК України, ст.ст. 5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів - задовольнити частково.
Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загально будинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за побутовими споживачами природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ем право на забезпечення індивідуальним безкоштовним газовим лічильником в квартирах будинку АДРЕСА_1 за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Іншу частину судових витрат віднести на рахунок держави.
Позивачі: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_7 ; ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_8 ; ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_9 ; ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_10 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 07 лютого 2020 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак