Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Дудник Г.С.,

за участі представника позивача та представника відповідача адвоката Черних О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , яким просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 59716 грн. 36 коп. та судові витрати в розмірі 1762, 00 грн.

Свої вимоги мотивували тим, що позивачем споживаються послуги з теплопостачання, які надає позивач, проте не здійснюється оплата цих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в зазначеному розмірі .

В лютому 2019 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити у позові, оскільки позивач не надає відповідачу послуг з централизованого опалення належних приміщень підвалу. У вкзакному приміщенні відсутні опалювальні присторої як фактично, так і конструктивно. Звісно, оскільки вказані нежитлові приміщення є приміщеннями підвалу багатоквартирного житлового будинку , то через них прохядять ізольоваі стояки та лежаки системи централізованого опалення, проте теплова енергія спложивається не через стояки, а саме через опалювальні присторї (батареї, радіатори), які відсутні в підвальних приміщеннях навіть проектно, а через внутрішньобудинкову систему оплання, зокрема стояки, що проходять через приміщення підвалу, позивач подає теплову енергію не відповідачу, а власникам квартир будинку.

Відповідно до п. 22 Типового договру про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затв.Постановою КМУ від 21.07.2005 р.№ 630 у багатоквартирному будинку точками розподілу, в яких здійснюється передачу послуг з централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартир. Якщо провести аналогію, то відсутні в підвалі такі точки відгалуження, точно відсутня точка розподілу , в якій теоретично та практично могла б відбуватися передача послуг з централізованого опалення від позивача відповідачеві, отже вимоги позивача є абсолютно необгрунтованими та безпідставними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях .

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Вказував на те, що на час набуття права власності на підвальне приміщення житлового будинку відповідачем, у ньому були відсутні опалювальні елементи, підключені до мережі теплопостачання будинку, особистий рахунок на попереднього власника не був відкритий. Відтак відповідач не повинен сплачувати за послуги, якими не користувався та не користується.

Вислухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Відповідно до статей 12, 78, 81, 263ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89ЦПК України засвоїм внутрішнімпереконанням,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 09.10.2015 р. зареєстрував своє право власності на нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 207,3 кв.м., будинку АДРЕСА_2

Згідно Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 24.09.2015 р., ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення вказаного підвалу. Даний будинок підключений до системи централізованого енерго-, водо- і теплопостачання.

ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" протягом опалювальних сезонів 2015 - 2018 років відпускало теплову енергію в гарячій воді споживачам житлового будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується нарядами на підключення споживачів, у тому числі за адресою відповідача, до тепломереж, які наявні в матеріалах справи. Відключення теплопостачання в ці періоди відбувалось на підставі відповідних рішень виконавчих органів місцевого самоврядування, що вбачається, зокрема, із наданих позивачем рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Житловий будинок обладнаний системою централізованого опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об`єднана з системою опалення нежитлового приміщення відповідача, що перебуває у вкзаному будинку та виділено в окрему юридичну адресу, що разом становить єдину систему централізованого опалення багатоквартирного житлового будинку. Технічної можливості відключення окремих приміщень від централізованого опалення у даному житловому будинку не передбачено, а отже відключення приміщень підвалу від джерела теплової енергії спричинить порушення теплового балансу усього житлвоого будинку в цілому .

Відповідачем не надано доказів відключення від системи централізованого опалення в установленому законом порядку.

Споживання теплової енергії приміщення, належного відповідачу , здійснювалось через внутрішньобудинкову систему теплопостачання.

Приписами Закону України "Про теплопостачання" визначено, що підставою використання теплової енергії споживачем є саме договір, однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, відповідний договір між сторонами не укладався.

З часу набуття власності на приміщення підвалу відповідачем цей житловий будинок вже було обладнано вузлом обліку теплоспоживання, тому кількість спожитої теплової енергій розраховувалось згідно фактичних показників приладу обліку відповідно питомої ваги теплового навантаження від розрахункового теплового навантаження будинку в цілому.

За період з березня 2016 року по жовтень 2018 року за нежитловими приміщеннями, площею 207,3 кв.м., які містяться у підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 була нарахована сума боргу у розмірі 58716 грн. 36 коп. за послуги з теплопостачання, які не були сплачені.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається.

Доводи представника відповідача про те, що споживання теплової енергії у приміщенні, належному ОСОБА_1 , не здійснювалось, оскільки відсутні опалювальні прилади, суд вважає безпідставними виходячи з такого.

Так, представником віповідача надано суду Експертне будівельно-технічне дослідження №125-049 від 18.06.2019 , проведено судовим експертом Лесків С.А. за заявою приватної особи ОСОБА_1 , згідно якого експертом в присутності представника відповідача ( представник позивача за запрошенням на експертне дослідження не з`явився) встановлено, що в нежитлових підвальних приміщеннях загальною площею 207, 3 кв.м. розташованих в п`ятиповерховому житловому будинку літер А-5 АДРЕСА_2 , які належать власнику ОСОБА_1 , прилади централізованого опалення (радіатори батареї та інше) відсутні.

Як вбачається з дослідницької чстини дослідження, нежитлові приміщення в складі коридорів, душової, вбиральні, підсобних та основних приміщень, розташовані в підвальній частини житлового будинку літ А-5 з окремим входом з боку пр.Богоявленський. Виходом і дослідженням на місці системи опалювання на наявність або відсутність приладів централізованого опалювання у вказаних нежитлових приміщеннях підвалу встановлено: система централізованого опалювання ( та інших інженерних мереж) у вигляді трубопроводів опалення, розташована вздовж зовнішніх стін з внутрішнього боку нежитлових підвальних приміщень АДРЕСА_2 , які зашиті коробами з фанери.

Таким чином, в наданому експертному дослідженні жодним чином не зазначено, чи є теплоізольованими трубопровід системи централізованого опалення, які проходять всередені вказаного підвального приміщення. Крім того, це дослідження також не може слугувати достеменним доказом, оскільки в становлені в ньомуосбаивини щодо відсутності опалювальних приладів стосуються іншого, чим визначено в позові, часу.

Крім того, як вказано в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18, вказаний висновок будівельно-технічного експертного дослідження не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку експертного дослідження від 18.06.2019 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, споживач може відмовитися від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.12.2005 за № 1478/11758 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, який згідно з п. 1.1 визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 "Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4" було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку у цілому.

Пунктом 2.5 Порядку визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період. Відповідно до пункту 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення вказаного підвального приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з постачання тепла. Крім того, відповідно до статті 1 ЗУ "Про теплопостачання" місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплоенергії, центрального теплопункту або магістральної тепломережі до тепловводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є - відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка у межі приміщення за вказаною адресою свідчить про виконання послуг позивачем.

З огляду на викладене та аналізуючи вищенаведені норми права, суд дійшов до висновку, що чинним законодавством України встановлено чіткий порядок відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, який передбачає виконання низки проектно-технічних дій та погоджень їх результатів з уповноваженими органами. Оскільки відповідачем не надано доказів як відключення приміщення від мереж централізованого опалення , так і доказів наявності теплоізоляційного шару для ізоляції труборповоду в підвальних приіщеннях , а зазначено лище про короби з фанери , а отже дані трубопроводи здійснюють тіпловіддачу та обігрівають зазначене приміщення, відсутні і докази оплати послуг централізованого опалення, то позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу обґрунтовані та підлягють задоволенню.

Доказів того, що трубопроводи теплопостачання у приміщеннях належних відповідачеві було демонтовано, суду не надано. Таким чином, оскільки тепловіддаючі поверхні були наявні в приміщеннях, які належать відповідачу, то він споживала теплову енергію. Відсутність саме приладів теплонагрівання у приміщеннях відповідача, не звільняє його від оплати спожитої теплової енергії від трубопроводів опалення, що спростовує посилання представника відповідача на відсутність у відповідача будь-яких зобов`язань перед позивачем, оскільки стягнення втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, за відсутності договірних відносин з купівлі-продажу теплової енергії чинне законодавство України не передбачає та відповідно не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Також суд не може прийняти д уваги заперечення представника ввдповідача , що позивач нада наряди на підключення тепопотсачання у вкзаних опалювальних сезонах за адресою АДРЕСА_2 , але на надав нарядів на підключення по АДРЕСА_2 - оскільки з правовстанволюючх документів вбачається,що нежитлові приміщення відповідача - це фактично є підвальні приміщення вказаного житлового будинку, ним лише надана окрема юридична адреса.

Крім того сторонами не заперечуєтся, що внутрішньо будинкова система централізованого теплопостачання будинку проходить саме через приміщення підвалу відповідача через наявні там «стояки та лежаки» - отже різність адрес полягає лише у їх назві , конструктивно це одна будівля з однією внутрішньо будинковою системою комунікацій.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах будинку, у тому числі підвала, свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає , що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в 1762грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12,13, 79-81, 141, 259-265,273 ЦПКУкраїни,

УХВАЛИВ:

Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 - задовольнити .

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" з ОСОБА_1 борг за теплову енергію у розмірі 58716,36 грн. та 1762 грн судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 лютого 2020 року.

Суддя Гуденко О.А.