П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м. Київ

Справа № 22-2611 Головуючий у1-й інстанції - Мазур Ю. Ю.

Унікальний № 752/6746/19 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

у с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до Національного музею народної архітектури та побуту України про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якому просив стягнути з Національного музею народної архітектури та побуту України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 17 червня 2016 року до 31 січня 2018 року у розмірі 142 943 грн 87 коп. (а.с.2-7).

Позовні вимоги обґрунтовував таким. У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за результатами розгляду якої було постановлено рішення про задоволення позову. Цим рішенням на користь позивача стягнуто суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10 жовтня 2015 року до 16 червня 2016 року у розмірі 29 995 грн 87 коп. та поновлено ОСОБА_1 на посаді. Однак рішення суду відповідно до наказу Національного музею народної архітектури та побуту України від 31 січня 2018 року № 73 фактично було виконане 31 січня 2018 року. Оскільки рішення суду фактично було виконане 31 січня 2018 року, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом про стягнення середнього заробітку за період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 17 червня 2016 року по 31 січня 2018 року у розмірі 142 943 грн 87 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю заявлених вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким його позовні вимоги задовольнити (а.с.24-26).

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник Національного музею народної архітектури та побуту України, адвокат Любаренко І. О., вказує, що заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва у справі 752/18461/15-ц відповідач не отримував. Вказує, що ОСОБА_1 навмисно не подавав заочне рішення суду ні до виконавчої служби, ні до канцелярії музею, тому що в цей час працював на посаді керівника регіонального відділу Української академії Лідерства та 30 січня 2018 року з цієї посади звільнився. 31 січня 2018 року ОСОБА_1 прийшов до Національного музею народної архітектури та побуту України, повідомив про заочне рішення Голосіївського районного суду про поновлення його на роботі та в цей же день його було поновлено на посаді. Цього ж дня ОСОБА_1 написав заяву про звільнення за згодою сторін та звільнився.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та нові докази, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.

У провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 752/18461/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Національного музею народної архітектури та побуту України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. За результатами розгляду справи на його користь було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 жовтня 2015 року до 16 червня 2016 року у розмірі 29 995 грн 87 коп. Однак фактично рішення суду про поновлення на роботі було виконане 31 січня 2018 року, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача.

У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача Національного музею народної архітектури та побуту України суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 червня 2016 року по 31 січня 2018 року у розмірі 142 943 грн 87 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що позивачем не надано та не доведено належними, достовірними та достатніми доказами обставини, на які він посилається як на підстави своїх позовних вимог, оскільки, по-перше, з наданої позивачем копії частини трудової книжки неможливо встановити належність зазначеної трудової книжки саме позивачу, а також обставини, зазначені у позовній заяві; по-друге, копія паспорта та копія картки фізичної-особи платника податків, не підтверджує факту несвоєчасної виплати коштів; по-третє, позивачем не долучено до матеріалів справи належним чином завіреної копії вищезазначеного рішення суду, на підтвердження обставин, викладених позивачем у позовній заяві.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 . апеляційний суд виходить з наступного.

За правилами ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У порядку, визначеному ст. 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції у якості нових доказів досліджені додані позивачем до апеляційної скарги: копія заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року; копія трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.30-38).

Згідно з відомостями указаних письмових доказів ОСОБА_1 заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 червня 2016 року був поновлений на роботі на посаді начальника відділу з питань розвитку Національного музею народної архітектури та побуту України з 09 жовтня 2015 року та стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 жовтня 2015 року до 16 червня 2016 року у розмірі 29 995 грн. 87 коп. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущене до негайного виконання (а.с.36-38).

Указане рішення суду є заочним, тобто ухвалене у відсутність відповідача - Національного музею народної архітектури та побуту України.

У розпорядженні суду відсутні докази щодо отримання відповідачем копії указаного судового рішення та/чи щодо пред`явлення позивачем цього рішення до добровільного та/або примусового виконання у період з 17 червня 2016 року до 30 січня 2018 року.

Водночас згідно з відомостями трудової книжки позивача ОСОБА_1 у період з 06 вересня 2016 року до 30 січня 2018 року перебував у трудових відносинах з ГО «Українська академія лідерства», працював на посаді керівника регіонального центру у м. Києві (а.с.34).

Рішення про поновлення на роботі було пред`явлене позивачем до виконання 31 січня 2018 року після звільнення з ГО «Українська академія лідерства». Цього ж дня ОСОБА_1 був поновлений на роботі, про що у трудовій книжці позивача зроблений відповідний запис (а.с.35).

З огляду на обставини, встановлені судом апеляційної інстанції на підставі наданих позивачем нових доказів, у контексті положень ст. 236 КЗпП України, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності правових підстав вважати, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі була допущена роботодавцем.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що допущена районним судом неповнота з`ясування обставин справи не призвела до неправильного її вирішення, висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома