ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/953/19 Номер провадження 22-ц/814/966/20Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року у складі судді Вергун Н.В.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву мотивовано тим, що з 2014 року вона проживала спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . 04 липня 2019 року вони зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер.

Під час спільного проживання вона перебувала на утриманні ОСОБА_3 , оскільки його пенсія значно перевищувала її доходи та була постійним і основним джерелом засобів до існування.

Після смерті чоловіка вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області для переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, однак їй роз`яснили, що для цього необхідно встановити факт спільного проживання з ОСОБА_3 та факт перебування на його утриманні.

Посилаючись на обставини, зазначені у заяві, просила суд встановити юридичний факт її спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_3 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знаходження на його утриманні.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Маликівщина Шишацького району Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , разом із чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Маликівщина Шишацького району Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на утриманні у чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду мотивовано наявністю підстав для встановлення юридичного факту.

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка не брала участі в справі, проте вважає, що даним рішенням суд вирішив питання про її права, свободи, інтересі та (або) обов`язки.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що вона є дочкою померлого ОСОБА_3 та оскаржуваним рішенням порушуються її права, як спадкоємця за законом, і виникають обов`язки, яких раніше у неї не було перед незнайомою для неї особою, - ОСОБА_2 .

Вважає, що суд вирішив справу з порушенням норм процесуального права, оскільки встановлені факти можуть вплинути на спадкові права наявних спадкоємців та спору між ними. Суд не залучив до участі у справі спадкоємців померлого та задовольнив вимоги до неналежного відповідача. Судом також не було всебічно перевірено ті дані, на які посилався позивач, як на підставу своїх позовних вимог.

За вказаних обставин просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області вказує на необґрунтованість формулювання вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки розгляд справи за правилами окремого провадження не передбачає наявності такого учасника процесу, як відповідач і Головне управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області у даній справі виступало саме заінтересованою особою. Спірних відносин між заявником ОСОБА_2 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не виникло.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про закриття апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом частини першої статті 352 ЦПК України право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції повністю або частково мають учасники справи та особи, які не брали участі у справі, - за умови, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Отже, для забезпечення права особи, яка не була залучена до участі у справі, на апеляційне оскарження, має бути встановлено вплив оскаржуваного судового рішення на права й обов`язки цієї особи, що є підставою здійснення апеляційного провадження.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (пункт 3 частини першої, частина друга статті 362 ЦПК України).

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказувала, що оскаржуваним рішенням порушуються її права як спадкоємця померлого ОСОБА_3 , проте, такі доводи апелянта не можна визнати обґрунтованими з огляду на предмет судового розгляду та норми процесуального права, які регулюють порядок вирішення заявлених вимог.

Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У порядку окремого провадження, що є видом непозовного цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частини друга, сьома статті 19, частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні (пункт 5 частини другої статті 293, пункт 2 частини першої статті 315 ЦПК України).

Згідно з приписами статей 293, 294, 315 ЦПК України відповідний порядок застосовується, якщо від встановлення юридичного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення юридичних фактів вирішальне значення має мета встановлення такого факту, що становить зміст заяви.

Залежно від мети встановлення факту визначається коло осіб, які можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи, та можливість виникнення спору про право заявника.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 та встановлено судом першої інстанції, факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , має правове значення з метою отримання заявницею пенсії у разі втрати годувальника, що не стосується права на спадщину померлого ОСОБА_3 й не вирішує питань здійснення спадкоємцями своїх прав.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» (пункт «а» статті 2, пункт «з» статті 3, стаття 8, статті 37-50) непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, надано право на державну пенсію в разі втрати годувальника, виплата якої здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

За нормами цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків; б) батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку.

Оскільки, заявлені ОСОБА_2 вимоги про встановлення юридичного факту перебування на утриманні померлого члена сім`ї стосуються виплати заявниці державної пенсії, залучення до участі у справі заінтересованою особою Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавскій області є законним та обґрунтованим.

На права та обов`язки спадкоємців померлого пенсіонера встановлення такого факту не впливає, а отже, апелянт ОСОБА_1 не може бути заінтересованою особою у вирішенні цієї справи.

Відповідно до статей 1216, 1218, 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадищни) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншіх осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу - щодо зміни черговості одержання права на спадкування.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами статей 1268, 1269 ЦК України для здійснення права на спадкування спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщина приймається поданням спадкоємцем відповідної заяви до нотаріуса протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом вказаного строку він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. відкрито спадкову справу на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 подали: 23.07.2019 року - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_2 .

Беручи до уваги, що спадкування за законом здійснюється почергово й у першу чергу до спадкування закликаються діти та подружжя спадкодавця, ОСОБА_2 здійснила свое право на спадкування після померлого чоловіка ОСОБА_3 шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, тому доводи апеляційної скарги, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права спадкоємців на спадщину померлого ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки факт спільного проживання та перебування ОСОБА_2 на утриманні чоловіка ОСОБА_3 не створює тих правових наслідків, на які вказується в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта, що оскаржуване рішення впливає на вирішення судом справи за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним ґрунтуються на припущеннях та не відповідають нормам процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже, оскільки оскаржуваним рішенням суд не вирішував питання щодо спадкових прав заявника та встановлений судом факт не породжує, не змінює та не припиняє жодних прав та обов`язків ОСОБА_1 , апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 362, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 21 січня 2020 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про встановлення фактів спільного проживання та перебування на утриманні.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна