Номер провадження: 22-ц/813/5587/20
Номер справи місцевого суду: 522/820/20
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року про направлення справи за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд шлюб, укладений між ним та відповідачкою 18.11.2017 року та зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського району у м. Одесі, актовий запис № 2848 - розірвати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - направлено за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року та залишити розгляд справи за місцем фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , тобто Приморським районним судом м.Одеси.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про направлення справи за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області (п.9 ст.353 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Направляючи за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, Приморський районний суд м.Одеси виходив з того, що оскільки з відповіді на запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо зареєстрованого місця проживання відповідача вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з нею в талоні вказана дитина ОСОБА_3 30.06.2012 року, тому на підставі ч.9 ст. 187 ЦПК України, суд направив справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу до Савранського районного суду Одеської області.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, згідно норм ЦПК України територіальна підсудність цивільних справ поділяється на загальну за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК України), альтернативну за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключну (ст.30 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частинами 1, 6 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце перебування фізичної особи адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком не менше шести місяців за рік.

Місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно ч.17 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пред`явивши позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначив адресу місця проживання відповідачки: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.8 даної статті).

Матеріалами справи встановлено, що з метою встановлення місця проживання відповідачки судом першої інстанції було здійснено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, згідно відомостей якого встановлено, що ОСОБА_2 з 30.01.2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з нею в талоні вказана дитина ОСОБА_4 30.06.2012 року (а.с.9).

Згідно ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що на час постановлення оскаржуваної ухвали останнім відомим місцем реєстрації відповідачки був АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Савранського районного суду Одеської області, тому справа не була підсудна Приморському районному суду м.Одеси.

Колегія суддів також зазначає, що з метою надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 , 23.04.2020 року апеляційним судом був зроблений запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, з якого вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 лише 29.01.2020 року зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вже після постановлення ухвали судом про передачу справи за територіальною підсудністю, тому, доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідачка ОСОБА_2 на даний час працює ріелтором в агенції нерухомості «Лідєр» за адресою: м.Одеса, пр.-т Шевченка, 23б, оскільки законом встановлено критерій, за яким має визначатися підсудність справи - зареєстроване в установленому порядку місце проживання або перебування відповідача, а місце роботи відповідача до таких не належить.

З огляду на викладене відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування ухвали суду першої інстанції та залишення розгляду справи за місцем фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 , тобто за Приморським районним судом м.Одеси., адже на момент вирішення питання про передачу справи за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області, ОСОБА_2 не була зареєстрована в м.Одесі.

Висновки районного суду щодо наявності підстав для передачі справи за територіальною підсудністю до Савранського районного суду Одеської області відповідають обставинам справи.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування вказаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

За приписами ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 367, 368, ч.2 ст. 369, п.6 ч.1 ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року про направлення справи за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19.08.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда