Провадження № 2/127/4727/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

з участю позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представника - адвоката Котенка Д.В.,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представника - адвоката Федчук Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, виділ майна в натурі та визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та виділ у натурі частки із майна,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, виділ майна в натурі та визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним.

Згідно змісту останньої редакції позовної заяви (т. 1 а.с. 170-175) предметом позову ОСОБА_1 є:

- встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік і жінка з вересня 1993 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- змінити чергу спадковості і визнати ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги, так як відповідач є спадкоємцем першої черги;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 від долі спадкодавиці ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_1 та виділити в натурі, на 1/2 долі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати свідоцтво на спадщину видане відповідачу ОСОБА_2 приватним нотаріусом Лазько С.І. частково недійсним;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у травні 1993 року позивач познайомився з ОСОБА_3 , а з вересня 1993 року вони почали проживати однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу та прожили разом 24 роки. На той час були в кожного свої діти, у ОСОБА_3 дві доньки, а у позивача син та донька. Спочатку проживали в квартирі ОСОБА_3 , а потім винаймали житло. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в серпні 1999 року відкрили свій магазин « Дачник » з продажу насіння та заробивши гроші, в 2002 році купили будинок АДРЕСА_1 в ідеальних долях по 1/2 частці кожному. У даному будинку ОСОБА_1 зареєструвався 22.07.2003 року, а ОСОБА_3 з 26.06.2015 року.

За час проживання однією сім`єю у даному будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 комунальні послуги сплачували з спільного сімейного бюджету, в них були спільні доходи і витрати. Вони проживали як звичайна сім`я: діти приходили, бавили онуків, ходили в гості до знайомих та родичів, двічі їздили відпочивати в Турцію, вісім разів разом відпочивали на морі в м. Одесі, також відпочивали в сина позивача ОСОБА_4 у Петербурзі в 2006 році, а потім неділю у м. Москва.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 медики поставили діагноз - рак матки. ОСОБА_3 поїхала до старшої своєї доньки ОСОБА_5 , яка проживала в Росії для обстеження та лікування, де знаходилась з листопада 2015 року по січень 2016 року, потім лікувалась там ще три місяці з листопада 2016 року по січень 2017 року. Після повернення з Росії в кінці січня 2017 року здоров`я ОСОБА_3 погіршилось, вона не могла дійти до туалету, який на дворі за 30 метрів від будинку, тому ОСОБА_3 переїхала до своєї доньки ОСОБА_2 ОСОБА_1 працював і кожен день приходив до ОСОБА_3 , приносив їжу, памперси та все інше, давав гроші. Крім того, ОСОБА_2 три місяці перебувала у Німеччині на заробітках, тому не могла доглядати свою маму, а позивач продовжував провідувати та по мірі можливості доглядати ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, однак відповідач про це навіть не повідомила позивача. Позивач не звертався в нотконтору з заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що на підставі ст. 1268 ЦК України позивачу не обов`язково звертатись із заявою про прийняття спадщини, оскільки він та її доньки, мають рівне право, тому що позивач перебував в фактичних шлюбних відносинах із спадкодавицею протягом тривалого сімейного життя з вересня 1993 року до дня її смерті і згідно ст. 74 СК України має рівне право на спільну сумісну власність як ті, що знаходяться в зареєстрованому шлюбі так і ті, які знаходяться в незареєстрованому шлюбі.

Позивач намагався вирішити виниклий спір із ОСОБА_2 добровільно, мирно, направивши їй двічі відповідні листи, які залишилися без відповіді. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просила суд поділити спільне майно, а саме виділити ОСОБА_2 у натурі частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_2 у натурі частку земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0120, площею 0,082 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_2 у натурі частку земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0119, площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 та стягнути понесені судові витрати.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є співвласниками по 1/2 частці в будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0120, площею 0,082 га для індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0119 площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони не можуть дійти згоди щодо спільного володіння та користування вказаним майном, зокрема, відповідач оспорює право власності ОСОБА_2 на майно і чинить їй перешкоди щодо користування майном. Враховуючи те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності сторін, з визначенням часток по 1/2 кожному, тому ОСОБА_2 має право на виділ частки будинку в натурі. Крім того, ОСОБА_2 видано 16.04.2018 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом матері на 1/2 частку спірного майна, тому під час виділу частки земельних ділянок слід вважати, що частки сторін є рівними і їх розмір становить по 1/2 частці земельних ділянок кожному. ОСОБА_2 вважає, що слід визначити та виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в натурі по Ѕ частки спірного нерухомого майна, а в разі відхилення від ідеальних часток, визначити грошову компенсацію за таку різницю.

В судовому засіданні позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник - адвокат Котенко Д.В. первісний позов підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, зустрічний позов заперечили.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , її представник - адвокат Федчук Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнали, пославшись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву (т. 1 а.с. 142-145), зустрічний позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили пояснення позивача про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в 2002 році купили будинок у АДРЕСА_1 і проживали в ньому, обробляли земельну ділянку біля будинку. В останні роки ОСОБА_3 тяжко захворіла, їй потрібна була стороння допомога, тому вона проживала в квартирі біля своєї дочки в м. Вінниці.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в судовому засіданні також пояснили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в 2002 році купили будинок у АДРЕСА_1 і проживали в ньому, обробляли земельну ділянку біля будинку. В останні роки ОСОБА_3 тяжко захворіла, їй потрібна була стороння допомога, тому вона проживала в квартирі біля своєї дочки ОСОБА_2 в м. Вінниці. При цьому свідки не бачили, щоб ОСОБА_1 здійснював догляд, готував їжу, купував ліки для тяжко хворої ОСОБА_3 , опікувався нею. Навпаки, в останні роки догляд за ОСОБА_3 , забезпечення її їжею, ліками, памперсами здійснювала виключно ОСОБА_2 та її сім`я.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 24.09.2002 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Соколовою М.П., зареєстрованого в реєстрі за №1800, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 купили у ОСОБА_16 в рівних частках цілий жилий будинок з господарськими будівлями, який розташований у АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 147).

Згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 23.06.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.06.2015 року за ОСОБА_3 було зареєстровано на праві власності Ѕ частку в житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 148-149).

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 24.06.2015 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.06.2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності Ѕ частку в житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 12, 21).

На а.с. 32-34 т. 1 - копія технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 станом на 30.05.2018 року.

ОСОБА_1 з 22.06.2003 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорта громадянина України (т. 1 а.с. 10-11).

З 27.07.1988 року по 22.04.2015 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки №2857, виданою 05.06.2018 року МКП ЖЕК №12 (т. 1 а.с. 150), а з 26.06.2015 року до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №680632 від 22.08.2006 року належала земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №680635 від 22.08.2006 року земельна ділянка площею 0,0820 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для ведення садівництва (а.с. 140, 141).

Обставини того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 не перебували в інших зареєстрованих шлюбах визнані сторонами в судовому засіданні і не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України.

За життя, 17.05.2016 року, ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 146).

Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було заведено спадкову справу №6/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

16.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №273, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з Ѕ частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 137).

16.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №274, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з Ѕ частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:039:0119 (т. 1 а.с. 138).

16.04.2018 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №275, відповідно до якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з Ѕ частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для ведення садівництва, кадастровий номер :03:039:0120 (т. 1 а.с. 139).

Право власності ОСОБА_2 на Ѕ частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , а також на Ѕ частку земельних ділянок з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:039:0119, для ведення садівництва, кадастровий номер :03:039:0120 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.04.2018 року за індексними номерами витягів: 120713017, 120728971, 120731441 (т. 1 а.с. 134-136).

По даній справі Вінницькою торгово-промисловою палатою проведено судову оціночно-будівельну, будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу (висновок експерта №ОС-344 від 18.10.019 року на а.с. 52-127 т. 2) щодо виділу в натурі часток в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, в земельних ділянках по АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта, на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, на розгляд суду надано варіанти 1-2 розподілу земельної ділянки площею 0,0820 га, кадастровий номер :03:039:0120, з цільовим призначенням - для індивідуального садівництва, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно часток 1/2 та 1/2, що графічно відображені на план-схемах в додатках 15-16 до висновку та описані в досліджувальній частині.

На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, на розгляд суду надано варіанти 1-3 розподілу земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:039:0119, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно часток 1/2 та 1/2, що графічно відображені на план-схемах в додатках 12-14 до висновку та описані в досліджувальній частині.

На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, співставляючи фактичне об`ємно-просторове рішення та внутрішнє планування житлового будинку, функціональне використання приміщень, ідеальні частки співвласників в одиницях площі з вищенаведеними вимогами основних пунктів нормативної документації, експерт прийшов до висновку, що розподіл житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 в означених ідеальних частках (по 1/2 та 1/2 частки з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо. Але, враховуючи планувальні рішення об`єкта дослідження, прийшов до висновку, що можливо надати варіанти розподілу приміщень житлового будинку, наближені до ідеальних часток 1/2 та 1/2 з визначенням грошової компенсації одній із сторін за відхилення від ідеальної частки, з відступом від вимог п.п. 2.22, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

На розгляд суду надано варіанти 1-3 розподілу приміщень житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , наближені до ідеальних часток (1/2 та 1/2 частки), з визначенням грошової компенсації одній із сторін за відхилення від ідеальної частки (див. дослідну частину висновку та додаток 11 до висновку).

Квартири будинку, які виділяються в ізольоване користування у наданих вище можливих варіантах 1-3 розподілу, згідно вимог діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, повинні або можуть бути забезпечені таким інженерним устаткуванням: автономною системою електропостачання та слабких струмів; автономною системою газопостачання; автономною системою опалення; автономною системою водопостачання; автономною системою водовідведення.

Перелік та вартість будівельних робіт, виконання яких необхідно для переобладнання (реконструкції) житлового будинку, в тому числі систем інженерного обладнання, у зв`язку з його поділом (виділом частки) за запропонованими варіантами, визначається та залежить від прийнятих конкретних рішень (об`ємно-планувальних, конструктивних тощо), способу виконання робіт та застосованих будівельних матеріалів і виробів, які обумовлюються розробленою відповідно до вимог законодавства проектною та технічною документацією і виконання (розроблення) якої не відноситься до завдань судової будівельно-технічної експертизи.

На підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, беручи до уваги результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, співставляючи фактичне об`ємно-просторове рішення та внутрішнє планування житлового будинку, функціональне використання приміщень, ідеальні частки співвласників в одиницях площі з вищенаведеними вимогами основних пунктів нормативної документації, експерт прийшов до висновку, що розподіл житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 в означених ідеальних частках (відповідно до часток співвласників ОСОБА_2 - 1/4 частка та ОСОБА_1 - 3/4 частка з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 7 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Вирішуючи спір в межах заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 1993 року по 19.06.2017 року суд вважає, що до правовідносин, які мали місце до моменту набрання чинності Сімейним Кодексом України, тобто до 01.01.2004 року норми Сімейного Кодексу України не застосовуються і правовідносини, які виникли раніше, не породжують юридичних наслідків.

Разом з тим, проаналізувавши обставини даної цивільної справи, пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів того, що він з 01.01.2004 року по 19.06.2017 року проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Суд критично оцінює пояснення допитаних свідків в судовому засіданні щодо проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, оскільки їх покази не підтверджені письмовими доказами: різного роду документами, з яких було б видно, що фактичне подружжя вважало себе подружжям; різного роду заяви, які подаються для одержання субсидій, пільг; анкети, інші документи які оформляються за місцем роботи; документи про спільне придбання рухомого чи нерухомого майна; документи про наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо, довідки за місцем проживання про те, що фактичне подружжя проживало разом та в який конкретний період, інше.

Також суд критично оцінює наявні в матеріалах справи копії фотографій (а.с. 23-31), довідку квартального комітету «Лівобережний» від 11.01.2016 року (а.с. 16), квитанцію про оплату за газопостачання від 20.04.2016 року (а.с. 19), довідку виконкому Староміської районної ради м. Вінниці від 28.11.2003 року (а.с. 176), договір страхування майна від 06.11.2009 року (а.с. 177-178), довідку ТОВ «Туристична фірма «Сієста» від 28.01.2019 року (а.с. 179), оскільки на думку суду дані докази самі по собі не відображають конкретний період та обставини, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вважали себе дружиною та чоловіком, що вони вели спільне господарство, придбавали майно для спільного користування, здійснювали його ремонт, мали відповідні юридичні права та обов`язки як подружжя, тощо.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік і жінка з вересня 1993 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягає.

Крім того, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним також слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення; відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд враховує вказані вище норми матеріального права та фактичні обставини справи і виходить з того, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував того, що спадкодавець ОСОБА_3 з 2015 року тяжко хворіла, перебувала в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, проте ОСОБА_1 не довів суду належними доказами здійснення ним опіки над спадкодавицею ОСОБА_3 в останні роки її життя та тяжкої онкологічної хвороби, надання ОСОБА_1 протягом тривалого часу будь-якої іншої допомоги спадкодавиці ОСОБА_3 , тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, забезпечення ліками, памперсами, тощо.

З огляду на недоведеність, позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним слід залишити без задоволення.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про задоволення зустрічного позову з огляду на таке.

Відповідно до ст. 358 ч. 3 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 364 ч.ч. 1, 3 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Відповідно до ст. 120 ч. 1, 4 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

По справі встановлено і підтверджується матеріалами справи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельні ділянки з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:039:0119, для ведення садівництва, кадастровий номер :03:039:0120 за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, по Ѕ частці кожному.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що між сторонами відсутній погоджений порядок користування спільним будинком та земельними ділянками, що між сторонами виник спір щодо розподілу належного їм на праві спільної часткової власності нерухомого майна.

При вирішенні даного спору суд враховує розмір часток кожного з співвласників на житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та на земельні ділянки за цією ж адресою, надані експертом варіанти поділу даного будинку з господарськими спорудами та земельних ділянок, а також те, що ОСОБА_1 постійно проживає у даному будинку, обробляє город, користується господарськими будівлями, а для ОСОБА_2 при поділі майна господарські будівлі не мають значення.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає найбільш прийнятним для сторін при поділі житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 варіант 3 (додаток 11) висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року, згідно з яким:

- виділити у натурі 1/2 ідеальну частку ОСОБА_2 житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 : тамбур І (тамбур "а2") площею 2,5 кв.м., прихожу 1-1- (прибудова "а1") площею 8,1 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 7,3 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 12,5 кв.м., огорожу №1 1/2 частки, ворота №2, що позначено на плані рожевим кольором;

- виділити у натурі 1/2 ідеальну частку ОСОБА_1 житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 : тамбур ІІ (тамбур "а") площею 4,5 кв.м., кухню 1-3 площею 7,7 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 12,5 кв.м., гараж "В2", погріб "п/В", сарай "в", убиральню "б", огорожу №1 1/2 частки, що позначено на плані блакитним кольором.

Технічно можливо виконати розподіл житлового будинку з метою обладнання окремих ізольованих квартир за умови: демонтажу дверного блоку з подальшим закладанням прорізу між приміщеннями 1-4 та 1-5; виконання добудови площею не менше 5,3 кв.м., проведення капітального ремонту тамбуру "а".

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 20 465,00 грн.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року слід поділити спільне майно - земельну ділянку, кадастровий номер :03:039:0119, площею 1000 кв.м., цільове призначення-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 3 (додаток 14), який є невід"ємною частиною даного рішення суду та виділити у натурі:

- виділити ОСОБА_2 в натурі 497 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані поділу рожевим кольором, а 3 кв.м. - залишити у спільному користуванні з ОСОБА_1 , що позначено на плані сірим кольором;

- виділити ОСОБА_1 в натурі 497 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані поділу блакитним кольором, а 3 кв.м. - залишити у спільному користуванні з ОСОБА_2 , що позначено на плані сірим кольором.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року поділити спільне майно - земельну ділянку, кадастровий номер :03:039:0120, площею 820 кв.м., цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 2 (додаток 16), який є невід"ємною частиною даного рішення суду та виділити у натурі:

- виділити ОСОБА_2 в натурі 410 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0120, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані рожевим кольором;

- виділити ОСОБА_1 в натурі 410 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0120, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані блакитним кольором.

Судові витрати сторін у справі підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки первісний позов залишено без задоволення, тому судові витрати слід покласти на позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .

Оскільки зустрічний позов задоволено в повному обсязі, тому понесені та документально підтверджені судові витрати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , зокрема, по сплаті судового збору в сумі 875,00 грн., витрати за проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року в сумі 10 320 грн. слід стягнути з ОСОБА_1 .

Проаналізувавши надані адвокатом Федчук Т.М. докази та за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 137 ЦПК України вимоги ОСОБА_2 про стягнення витрат, повязаних з правничою допомогою адвоката в сумі 15 000 грн. є обґрунтованими та доведеними, підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 3, 21, 36, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 356, 358, 364 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 11-13, 15, 76-82, 89, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права на Ѕ від долі спадкодавця, виділ майна в натурі та визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна та виділ у натурі частки із майна - задовольнити.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року поділити спільне майно - житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 3 (додаток 11), який є невід"ємною частиною даного рішення суду та виділити у натурі:

- виділити у натурі 1/2 ідеальну частку ОСОБА_2 житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 : тамбур І (тамбур "а2") площею 2,5 кв.м., прихожу 1-1- (прибудова "а1") площею 8,1 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 7,3 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 12,5 кв.м., огорожу №1 1/2 частки, ворота №2, що позначено на плані рожевим кольором;

- виділити у натурі 1/2 ідеальну частку ОСОБА_1 житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 : тамбур ІІ (тамбур "а") площею 4,5 кв.м., кухню 1-3 площею 7,7 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 12,5 кв.м., гараж "В2", погріб "п/В", сарай "в", убиральню "б", огорожу №1 1/2 частки, що позначено на плані блакитним кольором.

Технічно можливо виконати розподіл житлового будинку з метою обладнання окремих ізольованих квартир за умови: демонтажу дверного блоку з подальшим закладанням прорізу між приміщеннями 1-4 та 1-5; виконання добудови площею не менше 5,3 кв.м., проведення капітального ремонту тамбуру "а".

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 20 465,00 грн.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року поділити спільне майно - земельну ділянку, кадастровий номер :03:039:0119, площею 1000 кв.м., цільове призначення-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 3 (додаток 14), який є невід"ємною частиною даного рішення суду та виділити у натурі:

- виділити ОСОБА_2 в натурі 497 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані поділу рожевим кольором, а 3 кв.м. - залишити у спільному користуванні з ОСОБА_1 , що позначено на плані сірим кольором;

- виділити ОСОБА_1 в натурі 497 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані поділу блакитним кольором, а 3 кв.м. - залишити у спільному користуванні з ОСОБА_2 , що позначено на плані сірим кольором.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №ОС-344 від 18.10.2019 року поділити спільне майно - земельну ділянку, кадастровий номер :03:039:0120, площею 820 кв.м., цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 2 (додаток 16), який є невід"ємною частиною даного рішення суду та виділити у натурі:

- виділити ОСОБА_2 в натурі 410 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0120, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані рожевим кольором;

- виділити ОСОБА_1 в натурі 410 кв.м. земельної ділянки, кадастровий номер :03:039:0120, цільове призначення - для індивідуального садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що позначена на плані блакитним кольором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесений судовий збір у розмірі 875,00 грн., витрати за проведення експертизи в сумі 10 320 грн., а також 15 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя: