Справа № 196/1277/19
№ провадження 2/196/126/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участю секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 10 січня 2017 року між ним та ОСОБА_2 в присутності його співмешканки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був укладений договір займу, про що підписали розписку на суму 70000 грн.

ОСОБА_2 зобов`язався повернути йому суму позики у строк до 01 вересня 2019 року.

На підтвердження обов`язків ОСОБА_2 передав йому в якості застави житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,20 га, з яких: 0,15 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,05 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У розписці вони зазначили, що в разі порушення строків повернення суми позики, позикодавець має право звернутися до суду з вимогами про звернення стягнення на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку.

На підтвердження визнання боргових зобов`язань ОСОБА_2 передав йому Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 та Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 15.12.1997 року.

Проте, на день пред`явлення даного позову до суду грошові зобов`язання за розпискою від 21.01.2019 року ОСОБА_2 так і не виконані.

Посилаючись на вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 526, 572 ЦК України, позивач прохає в рахунок погашення заборгованості за договором займу від 10 січня 2017 року у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн. звернути стягнення на предмет застави та визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем с.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,20 га, з яких: 0,15 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,05 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, наідславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилися. До суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у підготовчому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

10 січня 2017 року ОСОБА_2 позичив у позивача в даній справі ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 70000 грн., які зобов`язався повернути в строк до 01 вересня 2019 року, що підтверджується письмовою розпискою від 10.01.2017 року (а.с.5).

На підтвердження виконання своїх обов`язків ОСОБА_2 передав в якості застави: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.05.2019 року та технічного паспорта станом на 24.11.2016 року (а.с.6-8) та земельну ділянку, загальною площею 0,20 га, з яких: 0,15 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,05 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 відповідно до ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року (а.с.9, 10).

У розписці сторонами було зазначено, що позичальник відповідає перед позикодавцем майном, що виступає в якості застави, а також, що в разі порушення строків повернення суми позики, позикодавець має право звернутись до суду з вимогами про звернення стягнення на вище вказане майно.

Згідно ст.19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України "Про заставу"). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.6 ст.20 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Нормами ст.610 ЦК України встановлено, що зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

У відповідності до ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем с.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності:

- на житловий будинок АДРЕСА_1 ,

- земельну ділянку, загальною площею 0,20 га, з яких: 0,15 га - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,05 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості в розмірі 70000 (сімдесят тисяч) грн. за договором займу від 10 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ