Ухвала

Іменем України

06 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 758/13024/16-ц

провадження № 61-2319ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Крижанівської Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про виділ частки в натурі із спільної часткової власності та визнання права власності.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках гаражного боксу АДРЕСА_1. Між сторонами постійно виникають суперечки щодо використання спільного майна, а тому ОСОБА_1 просила поділити гараж в натурі: виділити та визнати за нею право власності на відокремлену частину приміщення 1 та приміщень 4-8 загальною площею 51,5 кв. м, згідно з технічним паспортом виготовленим 09 грудня 2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації, що становить 43/100 частини у праві спільної часткової власності; виділити в натурі відповідачу та визнати за ним право власності на відокремлену частину приміщення 1 та приміщень 2, 3, 9-13 загальною площею 67,1 кв. м, згідно з технічним паспортом виготовленим 09 грудня 2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації, що становить 57/100 частини у праві спільної часткової власності; стягнути з відповідача грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток співвласників в сумі 31 794,00 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року позов задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на відокремлену частину приміщення 1 та приміщень 4-8 загальною площею 51,5 кв. м, згідно з технічним паспортом виготовленим 09 грудня 2009 року, що становить 43/100 частини у праві спільної часткової власності згідно свідоцтва Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), записаного в реєстрову книгу Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого за реєстровим № 66170. Виділено в натурі ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на відокремлену частину приміщення 1 та приміщень 2-3, 9-13 загальною площею 67,1 кв. м, згідно з технічним паспортом виготовленим 09 грудня 2009 року, що становить 57/100 частини у праві спільної часткової власності згідно свідоцтва Головного управління житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), записаного в реєстрову книгу Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого за реєстровим № 66170. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 31 794,00 грн за відхилення від ідеальних часток співвласників згідно варіанту поділу, зазначеному у висновку судової будівельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29 травня 2018 року № 4938/17-43/9160/18-43. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 12 854,93 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 4 426,38 грн.

У січні 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у вищевказаній справі, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що висновки апеляційного суду протирічать нормам законодавства та зібраним у матеріалах справи доказам, зокрема проведеній будівельно-технічній та оціночно-будівельній експертизі. Заявник зазначає, що відповідач під час розгляду справи в суді першій інстанції не скористався своїм правом поставити запитання на вирішення цих експертиз, включаючи запитання про технічну можливість зберігання двох автомобілів та втрату цільового призначення. Крім того, судом апеляційної інстанції не враховано, що земельна ділянка виділена для будівництва гаражного боксу розрахована для будівництва двох гаражів. Згідно пункту 4.6 Державних будівельних норм України автостоянки і гаражі для легкових автомобілів необхідна мінімальна площа конкретної земельної ділянки (території) для постійного чи тимчасового зберігання автомобіля складає 15 кв. м на розрахунковий автомобіль. Площа земельної ділянки, на якій розташований гаражний бокс складає 40,4 кв. м, а площа приміщення самого гаражу складає 30,2 кв. м, тому заявник вважає технічно можливим поділити приміщення спірного гаражного боксу на дві частини.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною другою цієї статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Частиною другою статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Судами встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 19 березня 2010 року серія НОМЕР_1 виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), записаного в реєстрову книгу Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 66170, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками в рівних частках гаражного боксу АДРЕСА_1.

Відповідно до технічного паспорта Бюро технічної інвентаризації від 09 грудня 2009 року до складу гаражного боксу входять приміщення, які розташовані на першому (гараж), другому (надбудова) поверхах та у підвалі будівлі, зокрема: на першому поверсі (гараж): гараж 1 площею 30,2 кв. м, підсобне 2 площею 2,1 кв. м, сходи 3 площею 1,6 кв. м, на другому поверсі (надбудова): сходи 4 площею 3,7 кв. м, підсобне 5 площею 28,4 кв. м, підсобне 6 площею 10,2 кв. м, підсобне 7 площею 3,0 кв. м, підсобне 8 площею 1,3 кв. м, в підвалі: сходи 9 площею 2,0 кв. м, підсобне 10 площею 14,0 кв. м, підсобне 11 площею 13,6 кв. м, підсобне 12 площею 4,6 кв. м, підсобне 13 площею 3,9 кв. м, разом по гаражному боксу - 118,6 кв. м, в тому числі гараж 30,2 кв. м.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року призначено в справі судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За результатами проведення призначеної судом судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи 29 травня 2018 року експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складений висновок про можливість технічного поділу гаражного боксу АДРЕСА_1. Експертом запропонований можливий варіант технічного розділу гаражного боксу № 10 згідно часток співвласників у вигляді двох окремих об`єктів, при якому виділені наступні приміщення та встановлена грошова компенсація за відхилення від ідеальних часток співвласників по вартості площі приміщень: першому співвласнику Ѕ частини - на 1-му поверсі частину гаражу 1 площею 25,3 кв. м, підсобне 2 площею 2,1 кв. м, сходи 3 площею 1,6 кв. м; в підвалі сходи 9 площею 2,0 кв. м, підсобне 10 площею 14,0 кв. м, підсобне 11 площею 13,6 кв. м, підсобне 12 площею 4,6 кв. м, підсобне 13 площею 3,9 кв. м, разом - 67,1 кв. м, що на 31 794,00 грн більше ідеальної частки в одиницях вартості і становить 57/100 часток; другому співвласнику Ѕ частини - на 1-му поверсі частину гаражу 1 площею 4,9 кв. м, на другому поверсі (надбудова) сходи 4 площею 3,7 кв. м, підсобне 5 площею 28,4 кв. м, підсобне 6 площею 10,2 кв. м, підсобне 7 площею 3,0 кв. м, підсобне 8 площею 1,3 кв. м, разом 51,5 кв. м, що на 31 794,00 грн менше ідеальної частки в одиницях вартості і становить 43/100 часток.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд дійшов правильного висновку, що внаслідок виділу в натурі частки ОСОБА_1 зі спільного майна за визначеним варіантом втрачається цільове призначення гаражного боксу АДРЕСА_1.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що такі висновки суду суперечать висновкам будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи не приймаються судом до уваги, оскільки в силу статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Дослідивши пояснення експерта, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки запропонований варіант поділу спірного гаражного боксу не забезпечує можливість використання гаражного боксу як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 для зберігання та обслуговування автомобіля.

Інші доводи касаційної скарги зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів, які на її думку підтверджують технічну можливість поділу приміщення спірного гаражного боксу на дві частини.

Разом з тим, докази, на які посилалась позивач, були предметом дослідження та оцінки апеляційним судом під час розгляду справи, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

За таких обставин, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, постановлено з додержанням норм процесуального права, правильне застосування норм права є очевидним, а підстави для його скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про виділ частки в натурі із спільної часткової власності та визнання права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик