ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5675/20 Справа № 182/3701/17 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 182/3701/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа - Банк», який є правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року, яка постановлена суддею Кобеляцькою-Шаховал І.О. у м. Нікополі Дніпропетровської області тавідомості щодо дати складання повного тексту ухвали в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2020 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження звернулось Акціонерне товариство «Альфа-Банк», в обґрунтування якої зазначено, що 12.07.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким задоволені позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором 33 458, 00 доларів США (що складається з: суми заборгованості по кредиту - 22 675,44 доларів США; суми заборгованості за відсотками - 10 782,56 доларів США.) та судові витрати в сумі 13 201 грн. 44 коп.

04.10.2018 року по справі видано виконавчі листи.

10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та затверджено передавальний акт.

У зв`язку із наведеним вище, заявник просив суд замінити стягувача у виконавчих листах по справі № 182//3701/17 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості на користь АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерного товариства «Альфа - Банк».

Ухвалою Нікопольського міськрайонного Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року Акціонерному товариству «Альфа-Банк» відмовлено у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена без з`ясування необхідних обставин та суперечить нормам чинного законодавства. Апелянт зауважує на тому, що 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та єдиним акціонером АТ "Укрсоцбанк" затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», отже вони є правонаступниками всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, будучи належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 12.07.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором 33 458, 00 доларів США (що складається з: суми заборгованості по кредиту - 22 675,44 доларів США; суми заборгованості за відсотками - 10 782,56 доларів США.) та судові витрати в сумі 13 201 грн. 44 коп.

На виконання вищезазначеного судового рішення Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 04.10.2018 року видано два виконавчі листи по цивільній справі № 182/370/17, провадження № 2/018/2174/2018 (а.с.109).

Звертаючись до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження АТ «Альфа-Банк» вказував, що 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», отже вони є правонаступниками всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів, що відповідно до рішенням про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» та приєднання до АТ «Альфа-Банк», до останнього перейшло право грошової вимоги саме щодо грошового зобов`язання за кредитним договором та рішенням суду по справі № 182/3701/17 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тому суд вважав, що заява АТ «Альфа - Банк» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ АЛЬФА-БАНК» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року.

Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-Банк" від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу).

15.10.2019 року, відповідно до підпункту "г" пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків", пунктів 3.1., 5.3. Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року "Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників", було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк», у порядку правонаступництва, набував всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Згідно п. 1 Передавального акту від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішення єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк" а саме з 15.10.2019 року.

Тобто, АТ «Альфа-Банк» є кредитором за Кредитним договором № 110/11-0295 від 17.09.2008 року, який укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні, крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України, може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1 і 2 ч.1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, та висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові від 15 травня 2019 року по справі № 370/2464/17.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512,514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення Іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц та Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви АТ «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому висновок суду першої інстанції про те, що заявником не надано доказів, що, відповідно до рішенням про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» та приєднання до АТ «Альфа-Банк», до останнього перейшло право грошової вимоги саме щодо грошового зобов`язання за кредитним договором та рішенням суду по справі № 182/3701/17 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колегія суддів вважає помилковим, оскільки згідно п. 1 Передавального акту від 15 жовтня 2019 року, затвердженого 15.10.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа Банк», що свідчить про те, що АТ «Альфа-Банк» є кредитором за Кредитним договором № 110/11-0295 від 17.09.2008 року, який був укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами п.4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України , підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на стягувача - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у двох виконавчих листах № 182/3701/17, провадження № 2/018/2174/2018, виданих 04 жовтня 2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: