Справа № 755/4089/19
У Х В А Л А

іменем України

12 серпня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді - Саламон О.Б.

з участю секретаря - Крутікової-Вільховченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О., -

В С Т А Н О В И В :

18.02.2020 від ОСОБА_1 до суду надійшла скарга, якій остання просила:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Шолох Г.С. при винесенні постанови від 11.12.2019 про відкриття виконавчого провадження №60841475;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Дяченка А.О. при винесенні постанови від 12.12.2019 про відкриття виконавчого провадження №60841676;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шолох Г.С. про відкриття виконавчого провадження №60841475 від 11.12.2019;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дяченка А.О. про відкриття виконавчого провадження №60841676 від 12.12.2019.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що після отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень, особисто звернулась до державної виконавчої служби та надала письмові пояснення щодо фактичного виконання нею рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2019, яке перебуває у відділу на виконанні. Зазначила, що виконала рішення суду до відкриття виконавчих проваджень, ніколи перешкод у спілкуванні стягувача з дитиною не чинила. При цьому, при відкритті виконавчого провадження №60841676 з неї було стягнуто виконавчий збір в розмірі 8 346 грн., хоча державним виконавцем жодних дій з приводу примусового виконання рішення суду здійснено не було.

24.06.2020 до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №60841676.

11.08.2020 зі сторони заявника до суду надійшла заява про уточнення вимог скарги, згідно з якою, ОСОБА_1 просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Дяченка А.О. при винесенні постанови від 12.12.2019 про відкриття виконавчого провадження №60841676 в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 8 346 грн.;

- зобов`язати державного виконавця скасувати постанову від 12.12.2019 про відкриття виконавчого провадження №60841676 в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 8 346 грн.

В судове засідання заявник та її представник не з`явились, в поданій заяві просять розглядати скаргу за їх відсутності, уточнені вимоги скарги підтримують.

Державний виконавець Дяченко А.О. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить лист з відміткою.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що уточнені вимоги скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що постановою старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Дяченко А.О. від 12.12.2019 відкрито виконавче провадження №60841676 з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №755/4089/19, виданого 26.11.2019 про зобов`язання ОСОБА_1 не обмежувати спілкування батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку.

Зазначеною постановою боржнику надано строк 10 робочих днів для виконання рішення суду, а також стягнуто виконавчий збір в розмірі 8 346 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, наданого до суду, в його рамках державним виконавцем здійснено лише дві дії, а саме винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2019 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 12.12.2019.

При цьому, в зазначених матеріалах міститься заява ОСОБА_1 від 10.01.2020, якою остання повідомила державного виконавця, що рішення суду нею виконується, власного телефону дитина не має, електронною поштою не користується.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, та іншими нормативно-правовими актами.

За ст.ст. 1, 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною встановлено ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Аналіз наведеного свідчить про те, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави суду вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

На підстав вище зазначеного, суд зазначає, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду, окрім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 12.12.2019 в частині стягнення виконавчого збору.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення уточнених вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 27, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -'

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченка А.О. при винесенні постанови від 12.12.2019 про відкриття виконавчого провадження №60841676 в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 8 346 грн.

Зобов`язати державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченка А.О. скасувати постанову від 12.12.2019 про відкриття виконавчого провадження №60841676 в частині стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 8 346 грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет на веб-сайті суду: http://ds.ki.court.gov.ua/

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 12.08.2020

Суддя