441/1149/19 2/441/104/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2020 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі :

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Гелецької Г.В.

сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 24.06.2019 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 19.10.2016 Львівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис №3232, у шлюбі мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сімейні відносини між ними не склались через різні погляди на шлюб та сімейне життя, постійні сварки та непорозуміння, як наслідок з березня 2019 року проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_2 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 30.08.2019 провадження у справі відкрито.

Позивачка в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що подружні стосунки з відповідачем не склались через постійні сварки та непорозуміння, що 02.04.2019, після чергової сварки з останнім, забрала дитину та повернулася проживати до батьків, з цього часу спільного господарства не ведуть та не підтримують стосунки як подружжя. Окрім цього зазначила, що за час наданий судом для примирення, такого між нею та ОСОБА_2 не відбулось, заперечує щодо подальшого проживання з відповідачем однією сімєю, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач в суді не заперечив щодо розірвання шлюбу із позивачкою.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено , що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували 19.10.2016 шлюб у Львівському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис №3232, у шлюбі мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сторони з квітня 2019 року разом не проживають, з цього часу стосунків, як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на шлюб та сім`ю.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка у суді настоює на розірванні шлюбу з відповідачем, поновлювати сімейні стосунки не бажає.

Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою.

Вжиті судом заходи щодо примирення сторін позитивного результату не дали.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя Страдомських, суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 89, 133, 141, 209, 247, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України,ст. ст. 24, 56, 112 СК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. на АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. на АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 ) зареєстрований 19 жовтня 2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3232.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.02.2020.

С у д д я : А.М. Малахова Онуфер