Дата документу 19.08.2020
Справа № 334/2944/18
Провадження № 4-с/334/37/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя і складі:

головуючого судді Філіпової І. М.

при секретарі судового засідання Битковської В. С.

за участі представника заявника Дерев`янко І .О.

державного виконавця Швакової А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо визнання неправомірної та скасування постанови №62630459 від 21.07.2020 про відкриття виконавчого провадження та закінчити виконавче провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга представника заявника ОСОБА_1 адвоката Дерев`янко І. О. на дії державного виконавця. Скарга обґрунтована тим, що 21.07.2020 року державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бахшиєвим В. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №334/2944/18, виданим 20.07.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Відповідно до виконавчого листа ОСОБА_1 зобов`язана не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено графік спілкування ОСОБА_2 з сином, ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю між сторонами у справі двічі на тиждень у присутності матері до досягнення дитиною восьмирічного віку, а після досягнення 8-ми років, без присутності матері, щосереди з 17-00 до 20-00 та щосуботи з 10-00 до 14-00 (батько забирає та повертає дитину матері за адресою місця проживання дитини) з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів, з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу, який відвідує дитина. Перші три місяці після набрання чинності рішенням суду зустрічі батька та сина мають відбуватися також в обов`язковій присутності психолога, участь якого забезпечує ОСОБА_1 .

Заявник стверджує, що для добровільного виконання рішення суду вона неодноразово надсилала на телефон ОСОБА_2 запрошення про зустріч з сином за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , тобто вона жодним чином не чинить перешкод у його спілкуванні з сином. Вважає, що ОСОБА_2 з власної ініціативи не бачиться з дитиною. За таких обставин, заявник стверджує, що рішення суду виконано у повному обсязі, постанова №62630459 від 21.07.2020 року є неправомірною та підлягає скасуванню, а виконавче провадження - закінченню на підставі ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник заявника адвокат Дерев`янко І. О. підтримала скаргу. Вказала, що ОСОБА_1 постійно пропонує час та місце для зустрічей ОСОБА_2 , кожного разу на зустріч забезпечує виклик дитячого психолога, проте стягувач жодного разу не прийняв запрошення та на зустріч не з`явився. ОСОБА_2 постійно погрожує боржнику штрафними санкціями за невиконання рішення суду на його умовах. За таких обставин вважає, що підстав для примусового виконання рішення суду немає.

Державний виконавець в судовому засіданні пояснила, що 21.07.2020 року за заявою стягувача відкрито виконавче провадження №62630459. 11.08.2020 року державним винесено вимогу про надання інформації щодо попередньої домовленості про визначення графіку спілкування ОСОБА_2 з сином, та 14.08.2020 року державним виконавцем було винесено вимогу про надання інформації щодо погодження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільного відпочинку батька та дитини на період відпустки батька з 17.08.2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.08.2020 року по 31.08.2020 року. Проте боржник та стягувач не дійшли попередньої домовленості за зазначеними вимогами. Фактично рішення суду не було виконано, зустріч ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відбулася через неможливість погодити батьками дитини час та місце зустрічі. На теперішній час державний виконавець позбавлений можливості виконати рішення суду, має намір подати заяву про роз`яснення рішення суду.

Щодо вимог скарги заперечує в повному обсязі. Державним виконавцем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження не порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстав для закінчення виконавчого провадження №62630459 не має. З боржника стягнуто виконавчий збір при відкритті виконавчого провадження у розмірі 9446 грн.

ОСОБА_2 у судове засіданні не з`явився, причини своєї відсутності суду не повідомив.

Від представника органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району надійшла заява про розгляд скарги за його відсутністі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання.

У зв`язку зі зверненням з заявою стягувача про примусове виконання рішення суду державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бахшиєвим В. О. було винесено постанову №62630459 від 21.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження.

На підтвердження добровільного виконання рішення суду заявник надав суду роздруківку переписки з ОСОБА_2 , яку суд оцінює критично, враховуючи не можливість встановити достовірність вказаного доказу та враховуючи конфліктну ситуацію, яка існує між заявником та стягувачем. Аналогічні докази добровільного виконання рішення суду були надані державному виконавцю.

Щодо тверджень заявника про небажання ОСОБА_2 бачитися з сином, то суд не приймає їх до уваги, оскільки ОСОБА_2 пред`явив виконавчий лист до виконання, тобто здійснив активні дії, які свідчать про його бажання спілкуватися з сином.

Також, судом встановлено, що фактично рішення суду не виконується та жодної зустрічі ОСОБА_2 з сином не відбулося, оскільки сторони через особисті неприязні стосунки не здатні досягти домовленості щодо часу та місця зустрічі стягувача з сином. За таких обставин суд приходить до висновку, що сторони не можуть самостійно у добровільному порядку виконувати рішення суду.

Крім того, суд враховує особливості виконання рішення суду, оскільки воно є триваючим у часі та не може бути виконано однією (кількома) діями заявника. Виходячи зі змісту рішення суду 334/2944/18 від 03.04.2020 року воно не може вважатися виконаним добровільно повністю, оскільки його виконання триває та у стягувача кожного тижня виникатиме у майбутньому право на зустріч з сином, відповідно до встановленого графіку спілкування з сином.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ст. ст. 447-453 ЦПК України на суд покладено обов`язок щодо контролю виконання рішення суду, яке є складовою частиною права особи на судовий захист, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і громадянина.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та визнання її протиправної відсутні, підстав для закінчення виконавчого провадження судом також не вбачаються, з огляду на фактичне невиконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо визнання неправомірної та скасування постанови №62630459 від 21.07.2020 про відкриття виконавчого провадження та закінчити виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Філіпова І. М.