ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 серпня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/203/20

Головуючий у першій інстанції - Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1006/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2020 року (ухвалено об 11:57 год., повний текст рішення складено 04 червня 2020 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ТОВ «ГРІН ФАКТОР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № ЛМ-00342049 від 27.01.2019 у загальному розмірі 75 981,64 грн та судові витрати в сумі 2 102 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що 27.01.2019 між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір позики № ЛМ-00342049 на суму 6 900 грн зі сплатою процентів за користування позикою, строком до 11.02.2019, на офіційному сайті товариства www.vashagotivochka.ua. Правила надання грошових коштів у позику онлайн ТОВ «ЛАЙМ МАНІ», які є публічною пропозицією (офертою) та невід`ємною частиною договору, розміщені на вказаному сайті. Клієнт здійснював заповнення заявки на сайті, вказавши всі дані, примірник договору позики був наданий позичальнику в його особистому кабінеті на сайті товариства, рішення про реєстрацію на сайті та щодо можливості надання позики було надіслано шляхом SMS-повідомлення на телефонний номер в заявці з кодом підтвердження для введення його клієнтом у спеціальне поле на сайті для завершення реєстрації та генерації особистого кабінету, а також для підтвердження умов отримання позики (суму, процентну ставку, строк). Кредит було видано шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок клієнта.

Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав повністю, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу АТ «ПУМБ» про проведення успішної видачі займу на карту ОСОБА_1 в сумі 6 900 грн. Відповідач в порушення умов кредитного договору, ст. 525, 526, 611ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 03.03.2020 утворилась заборгованість у розмірі 75 981,64 грн, яка складається з: 6 900 грн - заборгованість по сумі кредиту; 2 208 грн - заборгованість по процентам; 66 585 грн - пеня; 288,64 грн - три проценти річних від простроченої суми, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України.

На підставі договору факторингу від 04.03.2019 ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» відступило право вимоги за договором позики від 27.01.2019 № ЛМ-00342049 на користь ТОВ «ГРІН ФАКТОР».

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ТОВ «ГРІН ФАКТОР» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір позики від 27.01.2019 № ЛМ-00342049 укладено відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, норм ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

Заявник зазначає, що твердження районного суду про те, що в договорі позики не обумовлена річна процентна ставка в розмірі 730% річних не відповідає дійсності, оскільки детальний розпис сукупної вартості позики наведений в Додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною (п. 1.7 договору), та в якому зазначена реальна річна процентна ставка та інші умови.

Вказує, що уклавши спірний договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.vashagotivochka.ua, та які, відповідно до п. 7.3 договору є невід`ємною його частиною. Тобто, підписавши електронним підписом зазначений Договір позики, позичальник підтвердив своє ознайомлення та погодження з вказаними Правилами.

Наголошує, що підтвердження АТ «ПУМБ» про перерахування коштів ОСОБА_1 містить абсолютно всю інформацію, яка свідчить про отримання останнім від ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» позики в розмірі 6 900 грн.

В апеляційній скарзі зазначається, що у відзиві на позов відповідач жодним чином не заперечує отримання від ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» позики та надає розрахунок заборгованості, який, на його думку, мав би бути стягнутим, тим самим визнаючи заборгованість за договором.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не було доведено, що відповідач при укладенні договору позики №ЛМ-00342049 від 27.01.2019 був належним чином ознайомлений з «Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством ЛАЙМ МАНІ»; не доведено факт перерахунку коштів у розмірі 6 900 грн саме на картковий рахунок ОСОБА_1 ; укладений між ТОВ «ГРІН ФАКТОР» та ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» договір факторингу № ЛМ-04/03-19 від 04.03.2019 не містить істотних умов, які вимагаються до договору факторингу.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що 27.01.2019 між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) був укладений Договір позики №ЛМ-00342049 в електронній формі, який підписаний сторонами електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти (позику) в сумі 6 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою на умовах цього договору (а.с. 7-11).

Відповідно до п. 1.2 Договору процентна ставка встановлюється в наступному порядку: 2% від суми позики за кожний день користування позикою, починаючи з першого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.5 цього Договору.

Позикодавець не пізніше 3 днів з дати підписання договору позики сторонами, надає позику шляхом безготівкового перерахування суми позики на банківський (картковий) рахунок, вказаний позичальником (п. 1.4).

Позика надається строком до 11.02.2019 включно, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 1.5).

Дата перерахування суми позики на банківський (картковий) рахунок позичальника є датою укладання договору позики між позикодавцем і позичальником, Датою повернення позики, так само як і датою сплати заборгованості вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця або через сервіс онлайн https://vashagotivochka.ua (п. 1.6).

Детальний розпис сукупної вартості позики за цим Договором наведений у Додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Позичальник підтверджує, що перед укладанням цього договору він був повідомлений позикодавцем про особу та місцезнаходження позикодавця та умови позики згідно з вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 1.7).

Умови цього договору не підпадають під сферу дії Закону України «Про споживче кредитування» (п. 1.8).

Позичальник зобов`язаний, зокрема, вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в порядку визначеному цим Договором; у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі або частково, сплатити нараховані проценти, пеню, штраф, виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення (п. 2.2.2).

Сторони домовилися, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься відповідно до умов цього договору та правил (п. 7.3) (п. 3.1).

Обчислення строку користування позикою та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти за користування позикою нараховуються у відсотках від суми позики з дня надання позики позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський (картковий) рахунок позичальника) до дня вказаного в п. 1.5 включно, за ставкою, зазначеною в п. 1.2 цього Договору (п. 3.2).

Сума позики, проценти за користування позикою, штрафні санкції складають заборгованість за договором позики. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок позикодавця у строк, встановлений договором позики або через сервіс онлайн https://vashagotivochka.ua (п. 3.3).

Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України (п. 5.1).

У випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, з 17 дня користування позикою нараховується пеня в розмірі 2,5% від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної повної її сплати. Нарахування пені здійснюється в момент оплати (п. 5.6).

Невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛАЙМ МАНІ». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 7.3).

У Додатку № 1 до кредитного договору міститься детальний розпис сукупної вартості кредиту, підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором, згідно з яким, строк дії кредитного договору - 16 днів, тип процентної ставки - фіксована, реальна річна процентна ставка - 730%, сума кредиту - 6 900 грн, сума процентів - 2 208 грн, абсолютне значення подорожчання кредиту - 2 208 грн (а.с. 11).

Відповідно до підтвердження АТ «ПУМБ» № КНО-20.9.1/506 від 02.03.2020 27.01.2019 через платіжний сервіс АТ «ПУМБ» було проведено успішно видачу займу з ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» (6 900 грн) на карту клієнта, дані транзакції: дата та час проведення операції - 27.01.2019 22:51:42, сума операції, грн. - 6 900, номер карти - НОМЕР_1 ), номер транзакції - НОМЕР_2 , опис платежу (за інформацією від ТОВ «ЛАЙМ МАНІ») - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , Договір № ЛМ-00342049 від 27.01.2019 (а.с. 12).

Згідно доданого до позову розрахунку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором позики становить 75 981,64 грн, з яких: 6 900 грн - кредит, в тому числі прострочений, 2 208 грн - проценти, в тому числі прострочені, 66 585 грн - пеня, 288,64- сума нарахованих 3% (а.с. 26).

04.03.2019 між ТОВ «ГРІН ФАКТОР» та ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» було укладено договір факторингу № ЛМ-04/03-19, за яким на оплатній основі ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» відступило ТОВ «ГРІН ФАКТОР» свої права грошових вимог до третіх осіб, що виникли на підставі кредитних договорів, зазначених в Додатку № 1 до цього договору, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № ЛМ-00342049 від 27.01.2019 (а.с. 17-23).

У матеріалах справи містяться копії повідомлення від 04.03.2019 ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» на ім`я відповідача про відступлення своїх прав вимоги за укладеним між ними кредитним договором із зазначенням нових платіжних реквізитів (а.с. 24) та вимоги від 18.09.2019 ТОВ «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 про повернення заборгованості за договором позики (а.с. 25).

ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та ТОВ «ГРІН ФАКТОР» є фінансовими установами, що надають фінансові послуги, що підтверджується відповідними свідоцтвами та виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 13-16).

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики).

Відповідно до ст. 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Як зазначалось вище, 27.01.2019 між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» і ОСОБА_1 був укладений Договір позики № ЛМ-00342049 в електронній формі, який був підписаний сторонами електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

Також, 27.01.2019 сторонами договору було підписано електронними підписами одноразовими ідентифікаторами детальний розпис сукупної вартості позики, наведений у Додатку № 1 до договору, який відповідно до умов цього договору є його невід`ємною частиною.

У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми позики, строку позики, сплати відсотків за користування позикою, розмір та тип процентної ставки, та відповідальність за порушення термінів сплати платежів.

Кошти за вищевказаним договором були перераховані позикодавцем на картковий рахунок позичальнику через платіжний сервіс АТ «ПУМБ» згідно підтвердження останнього, в якому зазначені дані транзакції, зокрема вказаний номер картки та її належність ОСОБА_1 . Будь-які докази про те, що ОСОБА_1 не є клієнтом АТ «ПУМБ» чи, що вказаний картковий рахунок йому не належить, матеріали справи не містять

Отже, за встановлених обставин, підтверджених належними, допустимими та достовірними доказами, наявними у матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» і ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики відповідно до вимог чинного законодавства, за яким останній отримав позику в сумі 6 900 грн шляхом перерахування на його картковий рахунок у АТ «ПУМБ», на строк до 11.02.2019 , зі сплатою 2% від суми позики за кожний день користування позикою.

Враховуючи вищевикладене, висновки районного суду про те, що позивачем не було доведено, що відповідач при укладенні договору позики №ЛМ-00342049 від 27.01.2019 був належним чином ознайомлений з «Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством ЛАЙМ МАНІ» та не доведено факт перерахунку коштів у розмірі 6 900 грн саме на картковий рахунок ОСОБА_1 , є необґрунтованими.

Відповідач у порушення вищенаведених норм чинного законодавства та умов договору не виконав належним чином зобов`язань за договором позики, у зв`язку з чим з останнього підлягає стягнення сума позики у розмірі 6 900 грн та 2 208 грн відсотків за користування нею відповідно до п. 1,2, 1.5 договору (6 900 грн х 2% х 16 днів).

Згідно умов договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, з 17 дня користування позикою нараховується пеня в розмірі 2,5% від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної повної її сплати. Нарахування пені здійснюється в момент оплати (п. 5.6). За розрахунком позивача сума нарахованої пені за період з 12.02.2019 по 03.03.2020 (у межах позовних вимог) становить 66 585 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення пені та зазначає, що з урахуванням зазначеного у позові розміру пені наявний суттєвий дисбаланс договірних відносин відносно прав та інтересів позичальника, у зв`язку з чим вважає, що у разі задоволення позову пеня підлягає стягненню у розмір 3 622,50 грн (а.с. 39-43).

Відповідно до приписів ст. 256, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частинами 3,4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно розрахунку позивача, який ґрунтується на умовах договору, пеня за період з 03.03.2019 по 03.03.2020 (у межах позовної давності в один рік) становить 63 307,50 грн.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (ст. 11 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Аналогічні правові висновки виклав Верховний Суд України в своїх постановах, зокрема, від 03.09.2014 у справі № 6-100цс14 та від 04.11.2015 у справі № 6-1120цс15, в яких зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вказані правові висновки були підтверджені, зокрема, постановами Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 справа № 703/1181/16-ц, 20.03.2019 справа № 761/26293/16-ц та постановами Верховного суду від 15.07.2020 справа № 185/1265/17, 04.06.2020 справа № 369/5393/15, 05.02.2020 справа № 727/8501/15-ц, 25.11.2019 справа №727/6738/16-ц.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства та правові висновки, вирішуючи питання про стягнення пені, апеляційний суд вважає, що розмір пені, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 за порушення зобов`язання з повернення позики, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню до 9 108 грн. На думку суду, саме такий розмір є справедливим, розумним та співмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин та зважаючи на те, що нарахована сума пені складає 63 307,50 грн, що значно перевищує розмір збитків (майже у сім разів), яким є невиконане грошове зобов`язання в сумі 9 108 грн (сума позики та проценти за користування нею).

Обґрунтованим є нарахування позивачем 3% річних від простроченої суми боргу за період прострочення з 12.02.2019 по 03.03.2020 в сумі 218,79 грн, оскільки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, нараховані позивачем 3% річних на суму прострочених відсотків не підлягають стягненню, оскільки відсотки передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховуються лише на суму боргу, тобто на суму позики - 6 900 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з наданого Банком розрахунку з урахуванням строку позовної давності до вимог про стягнення пені та її зменшення відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, складає 18 434,79 грн, з яких:

6 900 грн - сума позики;

2 208 грн - проценти за користування позикою;

9 108 грн - пеня;

218,79 грн - проценти, нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 ЦК України, відповідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивачем разом з позовом до суду надано укладений між ТОВ «ГРІН ФАКТОР» і ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та підписаний ними договір факторингу № ЛМ-04/03-19 від 04.03.2019, акт приймання передачі документів за ним та виписка з Додатку № 1 до акту приймання-передачі, відповідно до яких до ТОВ «ГРІН ФАКТОР» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за спірним договором позики № ЛМ-00342049 від 27.01.2019.

Вказаний договір є чинним, не оспорювався та недійсним не визнавався, у зв`язку з чим звернення ТОВ «ГРІН ФАКТОР» до суду з позовом до ОСОБА_1 є законним.

На зазначені вище обставини справи суд першої інстанції не звернув уваги, не встановив дійсних обставин справи, що потягло ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 28.05.2020 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «ГРІН ФАКТОР» на суму 18 434,79 грн (18 434,79 грн від 75 981,64 грн становить 24,26%), у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (а.с. 1) та за розгляд справи апеляційним судом (а.с. 127), з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГРІН ФАКТОР» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 509,95 грн (2 102 грн х 24,26% :100%) за розгляд справи судом першої інстанції та 764,92 грн (3 153 грн х 24,26% :100%) за апеляційний розгляд справи, а разом 1 274,87 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» - задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2020 року - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» (вул. Потьомкінська, буд. 13/5, оф. 29, м. Миколаїв; ) 18 434 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять чотири) грн 79 коп. заборгованості за договором позики № ЛМ-00342049 від 27.01.2019 та 1 274 (одну тисячу двісті сімдесят чотири) грн 87 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 19 709 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дев`ять) грн 66 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: