Справа № 467/192/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа- Березнегуватська селищна рада Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ :

Вимоги заявника та доводи на їх обгрунтування

Заявник через свого представника звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності їй Державного акту на право постійного користування землею, посилаючись на те, що при його виготовленні було допущено помилку у написанні її прізвища, як то, замість « ОСОБА_2 » у документі помилково записано « ОСОБА_2 ».

Заявник вказала, що наразі має намір зареєструвати своє речове право на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, проте, через невірне зазначення її прізвища у правовстановлюючому документі позбавлена можливості підтвердити факт його належності їй.

До того ж, заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку вирішити питання виправлення допущеної помилки, оскільки з 2013 року відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та постанови КМУ «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 року №1051 видача державних актів та їх дублікатів на право власності на земельну ділянку не передбачена.

Тому за таких обставин заявник просила суд установити факт належності їй правовстановлюючого документу - Державного акта серії IV - МК № 014033 на право постійного користування землею, що виданий 02 серпня 1996 року Новоочаківською сільською радою народних депутатів та зареєстрований за №133 на земельну ділянку площею 0,71 га, що розташована на території Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області на ім`я ОСОБА_2 .

Процесуальні дії у справі

Окреме провадження за цією вимогою було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2020 року.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2020 року витребувано докази щодо статусу заінтересованої у справі особи.

На підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2020 року відбулась заміна заінтересованої у справі особи - з Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області на Березнегуватську селищну раду Миколаївської області.

Цією ж ухвалю судом витребувано докази щодо обставин, відображених у заяві.

Також докази що, мають значення для правильного вирішення справи, було витребувано ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2020 року.

А ухвалою цього ж суду від 09 липня 2020 року до суду викликано для допиту свідків, заявлених представником заявника.

Позиція учасників справи та їхнє вступне слово

Представник заявника в судовому засіданні висунуту заявником вимогу підтримав з підстав, що викладені у заяві і просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Березнегуватської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про його дату, час місце повідомлявся належно кожного разу, клопотав розглядати справу за його відсутності, паралельно висловивши позицію про відсутність у нього заперечень щодо порушеного заявником питання.

Тож, суд, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, за умови належного повідомлення представника заінтересованої особи про дату, час і місце судового засідання, не убачав об`єктивних перешкод для розгляду заяви по суті за його відсутності.

Установлені фактичні обставини справи із посиланням на докази та на положення закону, якими керувався суд при прийнятті рішення, а також оцінка аргументів, наведених заявником та її представником

А тому, суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, керуючись законом, виходив із такого.

Зокрема, свідки, будучи допитаними в суді згідно із правилами, установленими ст.230 ЦПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань, кожен окремо, дали суду слідуючі показання.

Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що заявник доводиться бабусею його дружини ОСОБА_7

До 2000 року ОСОБА_2 проживала в с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області, де й отримала земельну ділянку площею близько одного гектара, як додаток до присадибної ділянки.

Проте, заявник самостійно земельну ділянку не обробляла, оскільки приблизно у 2000 році переїхала на постійне місце проживання до своєї доньки ОСОБА_8 в с. Іванівку Арбузинського району Миколаївської області, де зараз й проживає.

Чоловік заявника помер приблизно у 2015 році.

На цей час земельна ділянка перебуває у користуванні місцевого фермера, який нараховує орендну плату, проте, не виплачує її через те, що неможливо оформити відповідні документи у зв`язку із наявністю помилки при написанні прізвища заявника у правовстановлюючому документі на землю.

Свідок ОСОБА_7 дала суду показання про те, що заявник доводиться їй бабусею.

Наразі ОСОБА_2 проживає в с. Іванівка Арбузинського району біля її матері. Коли бабуся проживала в с. Петропавлівка Березнегуватського району, то отримала додаткову до городу земельну ділянку, яка перебувалє у користуванні місцевого фермера.

Зараз останній має намір оформити документи щодо оренди землі, проте, через наяву у правовстановлюючому документі помилку при написанні прізвища не має змоги цього зробити.

Ці показання свідків суд визнає належними, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, як то, стосовно обставин, що мають значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а також достовірними, оскільки на їх підставі можливо встановити дійсні обставини провадження, у тому числі й щодо володіння заявником земельною ділянкою на підставі Державного акта на право на право постійного користування землею.

Крім цього, шляхом дослідження наявних у провадженні письмових доказів було установлено, що на підставі рішення Новоочаківської сільської ради народних депутатів V сесії ХХІІ скликання від 15 вересня 1995 року «Про розширення особистих підсобних господарств жителів с. Новоочаків та Петропавлівка», згідно поданих заяв жителів с. Новоочаків та Петропавлівка розширено присадибні земельні ділянки до одного гектара загальної площі у постійне користування в полі АДРЕСА_1 польової сівозміни 1,4 га та в полі АДРЕСА_2 3,83 га, зокрема, громадянці ОСОБА_2 - площею 0,72 га.

Згідно Державного акта на право постійного користування землею серії IV - МК № 014033, виданого 02 серпня 1996 року Новоочаківською сільською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 , заявнику надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,72 га в межах згідно з планом, що розташована на території Новоочаківської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства.

Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №133.

Однак, у цьому документі помилково записано прізвище заявника як « ОСОБА_2 », замість правильного « ОСОБА_2 », що відповідає запису у її паспорті, який виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 17 червня 1998 року ( а.с. 4).

Аналогічно прізвище заявника як « ОСОБА_2 » вказано й у інших належних дій документах, як то, картці фізичної особи - платника податків, пенсійному посвідченні, свідоцтві про народження ОСОБА_8 та свідоцтві про одруження ( а.с. 4, 6, 7).

Як наслідок, із установленої сукупності обставин, підтверджених належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі, що засвідчують передачу заявнику у постійне користування земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства на території Новоочаківської сільської ради, суд робить висновок, що Державний акт на право постійного користування землею серії V - МК № 014033, що виданий 02 серпня 1996 року Новоочаківською радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 дійсно належить заявнику, проте при його оформленні під час письмово - вербального викладу її прізвища було допущено помилку, тобто, замість правильного « ОСОБА_2 » помилково зазначено « ОСОБА_2 ».

Крім того, у позасудовому порядку усунути такого роду недолік у документі заявник змоги не має, оскільки Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 № 43, втратила чинність згідно із наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03 липня 2013 року № 404 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів".

А стаття 315 ЦПК України, передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві по народження або паспорті.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 вказала, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Тож, суд, піддавши аналізу доводи заявника та контексті представлених ним доказів, у тому числі й тих, що витребувані судом, у світлі наведених правових норм та судової практики ВП ВС, установив дійсність одночасно усіх передумов, за наявності яких він вправі установити такого роду факт, про який йдеться у заяві ОСОБА_2 .

Зокрема, встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для вільного володіння, розпорядження і користування, належною їй земельною ділянкою, у тому числі її оформлення згідно із законом, а тому, на переконання суду, цей факт дійсно є юридичним і тягне за собою правові наслідки.

До того ж в ході розгляду справи суд не установив наявності спору про право, що зумовило б залишення цієї заяви без розгляду, у той час, як заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а саме : належності їй на праві постійного користування земельної ділянки, з мотивів, що викладені судом вище, а чинне законодавство не передбачає іншого позасудового порядку встановлення такого роду юридичних фактів.

Тож, встановивши дійсніть усіх цих обставин одночасно, ураховуючи фактичні дані, які суд мав у свому розпорядженні, та будучи повноважним на підставі ч.2 ст. 293 ЦПК України установлювати такого роду факти, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявника шляхом установлення факту належності їй правовстановлюючого документу, про який йдеться у заяві.

Щодо судових витрат

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

А тому сплачений судовий збір належить залишити за заявником.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 268, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Березнегуватська селищна рада Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право постійного користування землею серії IV № 014033, що виданий 02 серпня 1996 року Новоочаівською сільською радою народних депутатів на ім`я « ОСОБА_2 » і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №133.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца