КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2497/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року,

встановив:

у листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування шкоди 33 861 грн. 43 коп., посилаючись на те, що 16 липня 2015 року з вини відповідача трапилась ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є предметом страхування за договором, укладеним 16 січня 2014 року між позивачем та ТОВ «Байер». Зазначав, що 22 вересня 2015 року ним було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33 861 грн. 43 коп., яке підлягає стягненню з відповідача в порядку суброгації.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 33 861 грн. 43 коп.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду з даним позовом позивач посилався на те, що 16 січня 2014 року між ним та ТОВ «Байер» було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті, предметом якого, в тому числі, є страхування автомобіля марки «Skoda Superb», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказував, що 16 липня 2015 року за участю застрахованого автомобіля з вини відповідача ОСОБА_1 відбулась ДТП, внаслідок якої застрахований транспортний засіб отримав механічні ушкодження. Дану ДТП було визнано страховим випадком та сплачено на користь ТОВ «Байер» страхове відшкодування в розмірі 33 861 грн. 43 коп.

Позивач зазначав, що на момент ДТП відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була, а тому страховик набув право вимоги до нього з моменту виплати страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 33 861 грн. 43 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є відповідальним за завдану внаслідок ДТП майнову шкоду, що є підставою для стягнення з нього на користь позивача сплаченого страхового відшкодування. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає встановленим у справі обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2014 року між позивачем та ТОВ «Байер» було укладено Договір добровільного предметом якого відповідно до Додатку №1 до Договору в тому числі є автомобіль марки «Skoda Superb», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.12-20). За умовами Додаткової угоди №17 від 20 січня 2015 року строк дії Договору страхування було продовжено до 27 січня 2016 року.

16 липня 2015 року по вул. Набережно-Рибальській в м.Києві трапилась ДТП за участю автомобілів «Fiat», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Skoda Superb», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

З наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення від 23 вересня 2015 року №032545 позивачем було сплачено на користь ТОВ «Байер» страхове відшкодування в розмірі 33 861 грн. 43, коп. шляхом перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 (а.с.49).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Подільського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2015 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а.с.26).

У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що його відповідальність на момент ДТП була застрахована, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення з нього грошових коштів на відшкодування завданої шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідальність ОСОБА_1 , як особи, яка використовувала автомобіль марки «Fiat Nuovo Doblо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» відповідно до Полісу №АІ/4145628 обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Україна» строком до 15 листопада 2015 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000 грн. (а.с.75).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Положеннями ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Частиною 22.1 ст. 22 зазначеного Закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, матеріали справи свідчать про те, що ПрАТ «СК «Україна» було позбавлене членства у МТСБУ з 01 липня 2015 року. Разом з тим, наявний у матеріалах справи Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів датований 16 листопада 2014 року. Припинення членства страховика в МТСБУ свідчить про втрату нимправа укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а не про втрату чинності вже укладених страховиком Договорів.

Відповідно до п.52.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, положеннями ст. 20 вказаного закону визначено перелік осіб, до яких переходять обов`язки страховика у разі його ліквідації.

За таких обставин підстави вважати, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була - відсутні.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц).

Матеріали справи свідчать про те, що заявлена позивачем до відшкодування сума покривається лімітом відповідальності ПрАТ «СК «Україна», що свідчить про неможливість покладення відповідного обов`язку на відповідача ОСОБА_1 . Вказані обставини судом першої інстанції взяті до уваги не були.

Також суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження того, що у страховика ПрАТ «СК «Україна» (а у випадку його ліквідації - ліквідаційної комісії або МТСБУ в порядку ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування у передбачених законом випадках. Вимог про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування завданої шкоди до ПрАТ «СК «Україна» позивачем в даному провадженні заявлено не було, як і клопотань про зміну складу учасників справи.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку висновок, зроблений судом першої інстанції, не відповідає встановленим обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Також з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду з апеляційною скаргою у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 643 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді