гСправа № 358/756/20 Провадження № 2/358/478/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_2 , який накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції від 11 лютого 2015 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 8690129 від 11 лютого 2015 року про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження щодо вказаного житлового будинку.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак в неї виникли труднощі при оформленні спадкового майна, а саме належного батькові житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки на підставі виконавчого листа № 358/930/14-ц виданого Богуславським районним судом Київської області було відкрито виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 20988,70 гривень і постановою державного виконавця ВДВС Богуславського районного управління юстиції Ульвака О.О. від 11. 02.2015 року, було накладено арешт на майно боржника в сумі 20988 грн.70 коп. та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний № 8690129, тобто було накладено арешт на житловий будинок, який ніколи не належав боржнику ОСОБА_3 .

В послідуючому постановою старшого державного виконавця ВДВС Богуславського районного управління юстиції Ульвака О.О. від 29.12.2015 року виконавчий лист №358/930/14ц було повернуто стягувачу без виконання, в зв`язку з неможливістю встановити місце знаходження боржника.

Повторно виконавчий лист до виконання не подавався.

Посилаючись на положення ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» позивачка просить позов задовольнити, оскільки наявність накладеного арешту на майно, який не виключений з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис № 8690129 від 11 лютого 2015 року, перешкоджає у реалізації її права володіти, розпоряджатися та користуватися зазначеним будинком та оформити право власності на нього.

Представник позивачки ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Із копії витягу по виконавчому провадженню АСВП вбачається, що на підставі виконавчого листа № 358/930/14-ц виданого Богуславським районним судом Київської області було відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 20988,70 гривень. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Богуславського районного управління юстиції Ульвака О.О. від 11. 02.2015 року було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3 в межах суми стягнення - 20988 грн. 70 коп. та внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний № 8690129. 29 грудня 2015 року виконавчий документ було повернуто стягувану на підставі п.5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності виданого Виконавчим комітетом Мисайлівської сільської ради від 02.02.2007 року належить на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 . Також з даного витягу вбачається, що на вказаний будинок накладено арешт в межах виконавчого провадження згідно виконавчого листа № 358/930/14-ц виданого Богуславським районним судом Київської області щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 20988,70 гривень, особа, майно якої обтяжується зазначена - ОСОБА_3 .

Згідно довідки Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області № 333 від 13.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно записів по господарських книг з дати народження і по даний час ніколи не була зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , а з дня народження і по даний час зареєстрована в житловому будинку її батька ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 .

Таким чином, державним виконавцем було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який не належить боржнику ОСОБА_3 , а належить батькові та спадкодавцю заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_1 не являється стороною виконавчого провадження, а тому захист прав позивачки можливий в порядку цивільного судочинства на підставі наступних положень матеріального закону.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Оскільки виконавче провадження завершене, то в даному випадку необхідно керуватись частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що для захисту законних прав позивачки на її нерухоме майно, необхідно зняти арешт, який накладений на житловий будинок АДРЕСА_1 , постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції від 11 лютого 2015 року, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 8690129 від 11 лютого 2015 року про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження накладеного на підставі вищевказаної постанови державного виконавця.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з належного ОСОБА_2 майна, який накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції Ульвака О.О. від 11 лютого 2015 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 8690129 від 11 лютого 2015 року про арешт нерухомого майна та заборони його відчуження щодо житлового будинку АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції Ульвака О.О. від 11 лютого 2015 року, щодо майна ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов