У Х В А Л А

про залишення позову без руху

05 серпня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Храновського В.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Ніколенко А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі районного суду заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду та матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 р. позивач ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 30.01.2008 р. в розмірі 78 702,86 дол.США.

Провадження у справі було відкрито ухвалою від 26.12.2016 р. (суддя Шаховніна М.О.).

Заочним рішенням від 23.01.2017 р. вищевказаний позов задоволено та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 78 702,86 дол.США, що еквівалентно 2 038 031,59 грн.

Ухвалою від 15.02.2017 р. за заявою відповідача про перегляд заочного рішення вищевказане рішення скасовано з призначенням розгляду в порядку загального порядку.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 16.11.2017 р. вищевказану справу передано для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

По справі відбувається підготовче провадження.

04.08.2020 р. представником відповідача подана заява про залишення позову без розгляду.

Вказана заява обґрунтована тим, що ПАТ «ОТП Банк» до позовної заяви було додано завірену копію довіреності б/н від 02 жовтня 2016 року (надалі також - Довіреність), якою ПАТ «ОТП Банк» в особі в. о. начальника Відділу претензійно-позовної роботи юридичного управління Ваврянської Олени Михайлівни та начальника Сектору підтримки діяльності регіональної мережі Відділу претензійно-позовної роботи Лобачевського Анатолія Володимировича, уповноважує Череду Тамару Миколаївну вчиняти від імені ПАТ «ОТП Банк» дії, пов`язані з представництвом, зокрема, підписувати і подавати позови. Підписуючи дану Довіреність, вказані особи нібито діяли на підставі статуту ПАТ «ОТП Банк». Довіреність була видана строком на один рік. У подальшому, повірена Череда Т. М. і стала підписантом позовної заяви ПАТ «ОТП Банк» в межах судової справи № 758/15014/16-ц. Ознайомившись із змістом вказаної довіреності на представництво та Статуту ПАТ «ОТП Банк», який діяв на момент видачі довіреності, відповідач дійшов висновку про відсутність цивільної процесуальної дієздатності у представника ПАТ «ОТП Банк» та про відсутність повноважень представника підписувати позовну заяву та вести справу в цілому. Так, на офіційному веб-сайті ПАТ «ОТП Банк», в розділі «Документи щодо діяльності банку» (режим доступу: https://www.otpbank.com.ua/about/inforrnations/activitv-documents/) опубліковано статути ПАТ «ОТП Банк», в редакціях починаючи з 2012 року. На момент видачі довіреності діяв статут в редакції від 09 вересня 2016 року, який є в публічному доступі та розміщений на веб-сайті ПАТ «ОТП Банк» (режим доступу: https://www.otpbank.com.ua/upload/medialibrary/239/statut 10 10 2016 .pdf), з положень якого вбачається, що право представляти інтереси банку мають: або два члени Правління банку (включаючи Голову Правління), або Голова Правління, який діє спільно з посадовою особою, уповноваженою Правлінням ставити підпис від імені Банку, які мають спільне повноваження щодо підпису документів Банку, надане Правлінням, або два службовці які мають спільне повноваження щодо підпису документів Банку, надані Правлінням, або фізичною/юридичною особою, на підставі відповідної довіреності, виданої згідно окремого рішення Правління, детальний порядок надання права підпису від імені Банку встановлений правилами, що приймаються Наглядовою радою Банку; начальники підрозділів Банку мають право представляти інтереси банку у відносинах з іншими особами, на підставі рішення Правління, яке відсутнє в матеріалах справи. А відтак, на думку сторони відповідача, в матеріалах справи відсутні документи, які належним чином підтверджують повноваження представника ПАТ «ОТП Банк» на підписання та подання позову в даній справі, оскільки довіреність б/н від 02 жовтня 2016 року видана не на підставі рішення Правління, всупереч п. 14. 1 статті 14 Статуту. В Довіреності відсутнє посилання на будь-яке рішення Правління Банку; відсутнє рішення Правління Банку, яким було би надано право відповідним начальникам структурних підрозділів, які підписали Довіреність, право підписувати довіреність на представництво інтересів ПАТ «ОТП Банк» в даній справі; відсутні докази того, що Ваврянська О. М. та Лобачевський А. В. дійсно обіймають посади, вказані в Довіреності; представником Позивача також не надано правил, прийнятих Наглядовою Радою Банка, якими передбачено детальний порядок надання права підпису Банком. У той же час, ці правила в публічному доступі відсутні.

В підготовчому засіданні відповідач та її представник заяву про залишення позову без розгляду підтримали та просили її задовольнити, з огляд на обставини викладені в ній. Представник відповідача зазначила, що лише на теперішній час вона звернула увагу на те, що позов підписано неуповноваженою особою.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо залишення позову без розгляду, з огляду на те, що позов подано ПАТ «ОТП Банк», тоді як 10.07.2020 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило свої права вимоги ТОВ «ФК «АСАП», та клопотання про заміну сторони правонаступником від 28.07.2020 р. судом не вирішено. Зазначив, що позов підписано уповноваженою особою на підставі довіреності, за яким ще в грудні 2016 р. було відкрито провадження.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2016 року суддею Подільського районного суду м. Києва було відкрито провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Шаховніна М.О.).

23.01.2017 р. заочним Рішенням Подільського районного суду м. Києва позов Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 78 702, 86 дол. США (сімдесят вісім тисяч сімсот два долари США вісімдесят шість центів), що еквівалентно 2 038 031 грн. 59 коп. (два мільйони тридцять вісім тисяч тридцять одна гривня п`ятдесят дев`ять копійок) та судовий збір у розмірі 30 570 грн. 47 коп. (тридцять тисяч п`ятсот сімдесят гривень сорок сім копійок).

08.02.2017 р. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи (а.с. 116, том 1).

Того ж дня, через канцелярію суду надійшла заява про перегляд заочного рішення (а.с. 118, том 1).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15.02.2017 р. заяву ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано і справу призначено до судового розгляду у загальному порядку (а.с. 124-125, Том 1).

20.03.2017 року відповідно до розпорядження № 73 було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи у зв`язку із закінченням терміну повноважень головуючого.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2017 р. головуючого суддю визначено Богінкевич С.М.

Ухвалою суду від 21.03.2017 р. прийняти до свого провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

23.03.2017 р. позивачем через канцелярію суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

27.06.2017 р. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи (а.с. 234, том 1).

16.11.2017 року відповідно до розпорядження № 2651 було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи у зв`язку із закінченням терміну повноважень головуючого.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017 р. головуючого суддю визначено Ларіонову Н.М.

11.06.2019 р. відповідачем по справі заявлено відвід судді (а.с. 44, том 2), який Ухвалою суду від 11.06.2019 р. визнано необґрунтованим (а.с. 49-50).

07.11.2019 р. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи (а.с. 60-61, том 2).

29.11.2019 р. представник відповідача ознайомився з матеріалами справи (а.с. 73, том 2).

02.12.2019 р. стороною відповідача подано відзив на позовну заяву.

28.01.2020 р. позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України (2017 р.), що діє на час розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, серед іншого, у випадках якщо: 2) заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Аналогічна правова норма містилась в ЦПК (2004 р.), який був чинним на час звернення позивача до суду, - ст.207 ч.1 п.2 ЦПК України (2004 р.).

Положеннями ч.ч 1, 5 ст. 4 ЦПК України гарантується кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Статтями 15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки це призведе до формальних підстав для залишення позовної заяви без розгляду, що унеможливить доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сторона відповідача неодноразово ознайомлювалась з матеріалами справи, починаючи з 2017 року, тоді як клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з відсутністю повноважень на подачу і підписання позову подано через 3 роки в 2020 році. А відтак, доводи, на які посилається сторона відповідача, були їм відомі більше 3-х років.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є ріщення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене може свідчити про затягування розгляду справи стороною відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказаний позов підписаний Чередою Т.М. на підставі довіреності від 02.10.2016 р., якою ПАТ «ОТП Банк» в особі в.о. начальника відділу претензійно-позовної роботи Юридичного управління Варнявської О.М. уповноважує Череду Т.М., зокрема, підписувати та подавати позови.

Відповідно до ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її уставними документами.

У суду немає підстав ставити під сумнів додану до позову копію довіреності від 02.10.2016 р., але документи на підтвердження повноважень Варнявської О.М. в матеріалах справи відсутні.

Між тим, їх відсутність в справі не може свідчити про те, що вищевказаний позов від імені ПАТ «ОТБ Банк» подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

А відтак, підстави для залишення вищевказаного позову без розгляду на підставі ст.257 ч.1 п.2 ЦПК України на теперішній час відсутні, а тому заява сторони відповідач не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.8 ст.119 ЦПК України (2004 р.), що діяв на час звернення позивача до суду, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Аналогічна правова норма норма міститься в ЦПК України (2017 р.), що діє на час розгляду справи, - ст.177 ч.7 ЦПК України.

Суд також бере до уваги наявне клопотання про зміну сторони правонаступником у справі, з огляду на укладення між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «АСАП», а також те, що дана справа розглядається після скасування заочного рішення в такій справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення вищевказаного позову без руху з наданням позивачам строку для усунення вказаних вище недоліків, а саме: надати документи на підтвердження повноважень на підписання вищевказаного позову, з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде залишена без розгляду на підставі ст.257 ч. 1 п. 8 ЦПК України.

Оскільки стороні позивача необхідно усунути недоліки за позовною заявою, то в підготовчому засідання необхідно оголосити перерву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185 ч.1, 258-260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Ніколенко А.А. про залишення позову без розгляду.

Залишити без руху позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В підготовчому засіданні оголосити перерву на 19 жовтня 2020 р. о 09.45 год.

Копію ухвали надіслати позивачу - для виконання.

Про час та місце розгляду справи повідомити осіб, що беруть участь в справі.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.М. Ларіонова