Дата документу 19.08.2020
ЄУ № 942/883/20
Провадження №2/942/453/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 серпня 2020 року смт. Новопсков

Луганської області

Новопсковський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Стеценко О.С., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить: припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя на земельну ділянку площею 2500 кв.м. кадастровий номер :10:001:0076, призначену для будівництва та обслуговування вищезазначеного житлового будинку та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 2500 кв.м., кадастровий номер :10:001:0076, призначену для будівництва та обслуговування вищезазначеного житлового будинку; припинити право спільної сумісної власності на трактор МТЗ-80, 1991 року виробництва, заводський номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_2 право власності на трактор МТЗ-80, 1991 року виробництва, заводський номер НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок різниці в вартості часток Ѕ частину ринкової вартості трактора МТЗ-80, 1991 року виробництва; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину коштів отриманих в результаті відчуження без згоди іншого співвласника майна- автомобіля ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину коштів отриманих в результаті відчуження без згоди іншого співвласника причепу легкового ПА 004, номерний знак НОМЕР_4 ; стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем у зв`язку з розглядом даної справи у суді.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви, чітко визначені у ст. 175 ЦПК України.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до позовної заяви позивачем заявлено вимогу майнового характеру.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 9 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, -дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначила ціну позову у розмірі 112082,50 грн., додавши до позовної заяви договір купівлі- продажу житлового будинку та договір купівлі-продажу земельної ділянки не сільськогосподарського призначення, посвідчені державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О., які підтверджують вартість спірного житлового будинку станом на 22.04.2011, вартість земельної ділянки станом на 29.03.2011 відповідно.

Отже, в позовній заяві позивач зазначила ціну позову, виходячи із вартості майна станом на дату укладення договору купівлі-продажу житлового будинку та договору купівлі-продажу земельної ділянки не сільськогосподарського призначення, а не станом на дату пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач посилається на неможливість отримати експертну-грошову оцінку на нерухоме майно, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів не є власником цього майна, тому попередньо оцінює майно на загальну суму 224165 грн.

Згідно позовної заяви позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно ч.4 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Таким чином позивач не надала суду доказів неможливості отримання нею експертно-грошової оцінки нерухомого майна, обмеження права доступу до житлового будинку, де вона зареєстрована, або доказів втрати права користування цим майном, що може свідчити про відсутність фізичного доступу до будинку.

Крім того, позивачем не доведено неможливість отримати інформацію про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки на час подання позову.

Окрім того, судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до ціни позову. Ціну позову складає дійсна вартість майна.

Як вбачається з позовної заяви позивач сплатила судовий збір виходячи з Ѕ ціни позову, тобто вартості майна, що є порушенням п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно якого ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, становить 1 відсоток ціни позову.

Отже, судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру необхідно сплатити виходячи з усієї ціни позову, а не її половини.

Крім того, сплата судового збору від дійсної вартості майна встановлена ЦПК України, прийнятого законодавчим органом України- Верховною Радою України, а отже вимога суду про сплату судового збору в належному розмірі не обмежує право позивача на доступ до правосуддя.

Посилання позивача на неможливість встановлення дійсної вартості спірного майна суд вважає не доречними, оскільки суд не вбачає в даному випадку підстав, за яких не можливо встановити дійсну вартість спірного майна.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в іншому випадку позовна заява вважається неподаною і повертається.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/sud1219/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.С. Стеценко