Ухвала

07 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 487/2563/15-ц

провадження № 61-22944ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року поновлено строк на касаційне оскарження, касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

У липні 2020 року на виконання цієї ухвали до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, у якому викладено клопотання про звільнення від сплати судового збору, у зв`язку з тяжким майновим станом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України і статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Із наведених особою, яка подала касаційну скаргу, доводів та наданих цьому доказів, а саме: відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів, інформації про виконавче провадження, вбачаються підстави для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Таким чином, касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , зазначає неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», викладеного у постановах Верховного Суду: від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц та від 08 травня 2018 року у справі № 315//353/17, висновку щодо застосування статей 1048 та 1050 ЦК України, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц та в постановах Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 641/10025/15-ц, від 09 квітня 2020 року у справі № 2-327/12; висновку щодо застосування статті 625 ЦК України, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Крім того, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , зазначає про те, що судом апеляційної інстанції не було досліджено подане як доказ рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2013 року у справі № 1423/17047/2012, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та підставою для касаційного оскарження (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені частини другою статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 136, 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2015 року.

Відкрити касаційне провадження у справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у двадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко