Справа №452/2103/19
Провадження №2/442/156/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді - Курус Р.І.,

з участю секретаря судового засідання Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до державного реєстратора виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Мількович Ірини Михайлівни, ОСОБА_4 , третя особа виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області про скасування рішення державного реєстратора, -

за участю представника позивачів - адвоката Лучків А.В.,

відповідача - ОСОБА_5 ,

представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Копанського М.Л.,

представника третьої особи - Добрянського І.І.,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачі 27.06.2019 звернулись до суду з позовом, в якому просять скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна гараж АДРЕСА_1 реєстраційний номер 106, здійсненої 04.01.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Самбірської міської ради - Мількович Іриною Михайлівною.

В обґрунтування позову посилаються на те, що є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Даний будинок є 3-ох квартирним. На прибудинковій території за вказаною адресою власник кв. №1 - АДРЕСА_3 І.3. здійснила будівництво гаражу. Дане будівництво було здійснене всупереч закону, так як самовільно було зведено будівлю гаражу на земельній ділянці, яка відноситься до земель міста, порушуючи при цьому законні права та інтереси мешканців будинку АДРЕСА_1 , зокрема їхні, позивачів, як власників квартири в даному будинку та співкористувачів земельної ділянки використання прибудинкової території. Зазначають, що листом від 25.09.2018 року №3-21/7924 за підписом міського голови м. Дрогобича, мешканців кв. АДРЕСА_4 кв. №3 було повідомлено, що відділом ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради проведено перевірку за адресою АДРЕСА_1 , а саме прибудинковою територією, яка відноситься до земель міста та не надана в приватну власність або користування знаходиться одноповерховий трьохквартирний житловий будинок, сарай та незавершена будівництвом нежитлова будівля (фундамент), на який Дрогобицьким міськрайонним судом 05.12.2013 визнано право власності за ОСОБА_6 3. Одночасно встановлено, що ОСОБА_6 3 ОСОБА_7 на фундаменті здійснює будівельні роботи із влаштування несучих огороджуючих конструкцій господарської споруди із піноблоків, без права на виконання будівельних робіт.

Тобто, земельна ділянка, на якій ведеться будівництво, належить до земель міськземфонду, відтак ні в користуванні, ні у власності ОСОБА_4 не перебуває; будівництво гаражу велося без права на виконання будівельних робіт (рішенням суду було визнано право власності лише на фундамент, і не слугує підставою для ведення будівельних робіт); припис, виданий ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про усунення порушень вимог Законодавства у сфері містобудівної діяльності ОСОБА_4 не виконано.

Проте, незаконне будівництво гаражу було швидко закінчене та 04.01.2019 року було здійснено реєстрацію права власності на даний об`єкт. Так з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майне Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужені об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що об`єкту нерухомого майна - гаражу літ. Г-1, загальною площею 51,3 кв.м., що на АДРЕСА_1 присвоєно реєстраційний номер 106. Власником являється ОСОБА_4 .

Державну реєстрацію було проведено 04.01.2019 року державнім реєстратором виконавчого комітету Самбірської міської ради Мількович Іриною Михайлівною. Згідно вказаної інформації підставою виникнення права власності послужили лише технічний паспорт та довідка про присвоєння адреси, відтак державна реєстрація проведена з грубим порушенні норм чинного законодавства в даній сфері, зокрема Методичних рекомендацій стосовно документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно чи їх обтяжень, що схвалені рішенням колегії Державної реєстраційне служби України 11.12.2012, протокол №3 та Постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою від 25.08.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в загального позовного провадження з призначення по справі підготовчого судового засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

10.09.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та докази направлення такого іншим учасникам справи.

27.09.2019 року від позивачів надійшла відповідь на відзив та докази направлення такої іншим учасникам справи.

11.10.2019 року від третьої особи надійшли письмові пояснення на позовну заяву та докази направлення таких іншим учасникам справи.

07.11.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на письмові пояснення третьої особи та докази направлення такої іншим учасникам справи.

14.11.2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

12.12.2019 справа слухалась. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2019 року позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення державного реєстратора залишено без розгляду за клопотанням представника позивачів, в судовому засіданні оголошено перерву до 20.12.2019 для підготовки учасників справи до судових дебатів.

20.12.2019 справа не слухалась у зв`язку з відсутністю електроенергії, продовжено перерву до 04.02.2020.

Доводи учасників справи.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Лучків А.В. в судовому засіданні 12.12.2019 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Додатково вказав, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна гараж, що на АДРЕСА_1 відновить порушене право позивачів як власників квартири в трьохквартирному житловому будинку, який розташований на земельній ділянці, яка належить до земель міськземфонду. Звертав увагу суду на той факт, що зазначена державна реєстрація проведена державним реєстратором з порушенням норм Постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки була здійснена за відсутності належних документів визначених Методичними рекомендаціями стосовно документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, підставою для державної реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_4 стали лише технічний паспорт та довідка про присвоєння адреси. В той же час, об`єкт нерухомого майна гараж на АДРЕСА_1 мав підпадати під категорію самочинного об`єкту, оскільки будувався без жодних дозвільних на те документів та не на відведеній для цього земельній ділянці, яка є частиною прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_1 .

В подальшому, в судове засідання на 04.02.2020 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їхній представник - адвокат Лучків А.В. не з`явились, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені (а.с. 147-149, 154-156).

Позивач ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позову (а.с. 69).

За таких обставин, враховуючи, що представником позивача були надані пояснення з приводу спору, судом досліджені усі письмові докази, враховуючи завдання цивільного судочинства, значення розгляду справи для сторін, забезпечення розгляду справи впродовж розумного строку, наявну письмову заяву одного з співпозивачів про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності, суд вважає за можливе завершити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Відповідач державний реєстратор виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Мількович І.М. позовні вимоги не визнавала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 33-35). Просила відмовити в задоволенні позову повністю. Додатково звернула увагу суду на те, що здійснення нею державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна гараж на АДРЕСА_1 відбулось на підставі п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, в ред. Постанови КМУ від 23.08.2016 року №553, згідно якої для державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992 року подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

В подальшому, в судове засідання на 04.02.2020 року відповідач не з`явилась, подавши 03.02.2020 заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову (а.с. 158-159).

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Копанський М.Л. позовні вимоги позивачів заперечив повністю, вказавши, що державна реєстрація права власності на гараж на АДРЕСА_1 було проведена згідно норм чинного законодавства. Крім цього, вказав, що позивачами обрано не вірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Представник третьої особи Добрянський І.І. в судовому засіданні підтримав пояснення по суті позову подані 11.10.2019 року.

Стислий виклад обставин встановлених судом.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 .

З листа від 25.09.2018 року №3-21/7924 за підписом міського голови м. Дрогобича, вбачається, що мешканців кв. АДРЕСА_4 . №3 було повідомлено, що проведеною відділом ДАБК виконавчого комітету Дрогобицької міської ради перевіркою за адресою АДРЕСА_1 було встановлено, що на прибудинковій території що відноситься до земель міста та не надана в приватну власність або користування знаходиться одноповерховий трьохквартирний житловий будинок, сарай та незавершена будівництвом нежитлова будівля (фундамент). Одночасно встановлено, що ОСОБА_6 3 ОСОБА_7 на фундаменті здійснює будівельні роботи із влаштування несучих огороджуючих конструкцій господарської споруди із піноблоків, без права на виконання будівельних робіт. За результатами проведеної перевірки Відділом ДАБК було складено акт і протокол про адміністративне правопорушення, видано припис.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22.07.2019 року скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2013 року №442/8310/13-ц, яким зокрема визнано за ОСОБА_4 право власності на незавершену будівництвом житлову будівлю, що на АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної довідки №153590306, сформованої 23.01.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_4 є власницею гаражу «Г-1», загальною площею 51,3 кв.м. на АДРЕСА_1 . Згідно актуальної інформації про право власності, державна реєстрація здійснено державним реєстратором виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Мількович ОСОБА_8 . 04.01.2019 року на підставі технічного паспорту, серія та номер б/н, виданий 18.12.2018 року ФОП ОСОБА_9 та довідки про присвоєння адреси №819 виданої Відділом містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради, а.с.5

Позиція суду.

Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини в даній справі виникли з підстав, які зокрема врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою прав на нерухоме майно.

Повноваження державного реєстратора та порядок їх реалізації визначаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (з подальшими змінами та доповненнями), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (зі змінами та доповненнями), постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з положеннями статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127 від 25 грудня 2015 року.

Пунктами 6, 7 цього Порядку визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою особи шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею 32-1 цього Закону.

Відповідач у поданому нею відзиві вказує на те, що проведена нею державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомості гараж за відповідачем ОСОБА_4 була вчинена згідно п. 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, в ред. Постанови КМУ від 23.08.2016 року №553, згідно якого для державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992 року подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Разом з тим, пунктами один-три частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що при проведенні державної реєстрації державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Як встановлено матеріалами справи, при зверненні до державного реєстратора відповідачем ОСОБА_4 було надано технічний паспорт на гараж від 18.12.2018, виготовлений ФОП ОСОБА_9 та документ про присвоєння поштової адреси довідки №819 виданої Відділом містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради, і саме ці документи стали підставою для внесення державним реєстратором Мількович І.М. запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2013 року №442/8310/13-ц, зокрема визнано за ОСОБА_4 право власності на незавершену будівництвом нежитлову будівлю літ «Г-1» (фундамент), зовнішніми розмірами (4,85 х 10,76) + (3,77 х 2,71) м, що на АДРЕСА_1 .

Однак, Постановою Львівського апеляційного суду від 22.07.2019 року скасовано зазначене рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області та встановлено зокрема, ту обставину, що будівництво спірної нежитлової будівлі - гаражу на АДРЕСА_1 було здійснено за погодженням співвласника квартири АДРЕСА_5 , однак у 2013 році, а не у 1991 році згідно технічного паспорту ФОП ОСОБА_9 від 18.12.2018 року, який і був взятий до уваги державним реєстратором при вчиненні реєстраційної дії.

Право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

Так, позивачі звернувшись до суду з вказаним позовом просили скасувати саме рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна гараж АДРЕСА_1 реєстраційний номер 106, здійсненого 04.01.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Самбірської міської ради - Мількович Іриною Михайлівною з підстав порушення їхнього права та законного інтересу як співкористувачів земельної ділянки та неналежним виконанням державним реєстратором вимог закону необхідних для проведення реєстраційної дії.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

При цьому, суд враховує, що як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки вимоги про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності позивачами не заявлено, а відтак, суд приходить до переконання про неналежний та помилково обраний позивачами спосіб захисту їхніх прав та законних інтересів, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до державного реєстратора виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Мількович Ірини Михайлівни, ОСОБА_4 , третя особа виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області про скасування рішення державного реєстратора- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано доЛьвівськогоапеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_6 .

Позивач: ОСОБА_2 ,ІПН НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_6 .

Позивач: ОСОБА_3 ,ІПН НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_6 .

Відповідач: державний реєстратор виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області Мількович Ірина Михайлівна, ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_8 .

Третя особа: виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області, , адреса пл. Ринок, 1 м. Самбір Львівської області.

Дата складення повного тексту судового рішення 04 лютого 2020 року.

Головуюча - суддя Курус Р.І.