Справа №718/3371/18
Провадження №2/718/1059/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М.,секретаря Безушко М.Д. за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2012 року позивач позичив ОСОБА_4 гроші в сумі 32 000 євро у борг для будівництва та облаштовування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана сума коштів була отримана відповідачем ОСОБА_4 22.12.2012 року, що підтверджується розпискою. Строк повернення коштів відповідно до розписки був визначений до 31.12.2017 року. Згідно офіційного курсу валют встановленого НБУ станом на 31.10.2018 року становить 3200 євро, що еквівалентно 1 024 960 грн. Вказує, що весною 2013 року він неодноразово бував у відповідачів вдома та особисто бачив процес будівництва будинку. В подальшому на початку 2017 року, позивач дізнався, що шлюб між подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано 21.03.2016 року. Просить стягнути з відповідачів солідарно суму коштів у розмірі 1 024 960 грн. та судовий збір 8810 грн.

Представник позивача Чабан А.В. в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позов визнає частково, оскільки ОСОБА_4 позичав кошти у ОСОБА_6 для здійснення добудови, фундаменту, перекрито дах, зроблено штукатурку, проведено електрику, дані кошти витрачені на облаштування будинку для сім`ї. Вказує, що ОСОБА_7 радився з дружиною про позичку, тому що була велика сума. Дані кошти отримав ОСОБА_7 за кордоном в Італії, як позичив так і привіз їх. Ярослав часто їхав за кордон і коли зіпсували розписку, тоді вони написали повторно її, тому такий результат експертизи.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що даний борг був створено штучно, після того як було ухвалено рішення про поділ майна подружжя. Тільки тепер, за два роки представник ОСОБА_7 заявив, що була написана друга розписка, тому що перша пошкоджена. Коли призначалась експертиза, вони не вказали на даний факт, розписка заламінована. Експертиза підтвердила те, що розписка була датована не в 2012 році,а після 2016 року. Мова йшла про те, що кошти зичились дома, а тепер вони вказують, що ОСОБА_7 позичив кошти за кордоном. Жодних будівельних робіт, ремонтів чи добудов не проводились. Якщо Ярослав і зичив кошти, то не в інтересах сім`ї. ОСОБА_8 взагалі не знала про позичку. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_8 коштів. Дані обставини є недоведеними. Просила суд стягнути з позивача понесені витрати за проведення експертизи та надання правової допомоги.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що з грудня 2012 року по день отримання позовної заяви із додатками їй ніколи нічого не було відомо про борги в розмірі 32000 євро. Будучи в шлюбі із ОСОБА_4 вони ніколи в жодної із осіб не позичали грошей в такій сумі, а особу позивача вона ніколи не бачила. Їм допомогала мама, ОСОБА_9 , яка з 2002 року по теперішній час працює в Республіці Італія. В грудні 2012 року в планах здійснювати будь які ремонтні роботи не було та жодного будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідачем ОСОБА_4 не здійснювали, лише її ОСОБА_10 за свої кошти здійснювала ремот в літній кухні, оскільки використовує її для проживанн, коли приїжджає в Україну. Ремонт здійснювався в той період коли ОСОБА_2 з ОСОБА_4 та дітьми відпочивали на морі. Після набуття ОСОБА_2 права власності на будинок відповідно до договору дарування від 26 липня 2007 року, жодних будівельних робіт житлового будинку з моменту отримання в дар будинковолодіння із ОСОБА_4 не проводилося. ОСОБА_2 переконана, що факту отримання позики в позивача ОСОБА_4 взагалі не мало місця в природі, а борг вказаний в розписці від 22.12.2012 року, штучно створений ОСОБА_4 та позивачем, у зв`язку із існуванням спору про поділ майна подружжя за її позовом та ухваленням Кіцманським районним судом Чернівецької області ряду рішень на її користь та переконана, що розписка про отримання ОСОБА_4 в борг у позивача 32000 євро «з`явилася» вже після ухвалення рішення Кіцманським районним судом Чернівецької області від 22 жовтня 2018 року у справі № 718/184/17 про поділ майна подружжя.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 ЦПК України Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 22.12.2012 року відповідач ОСОБА_4 надав розписку позивачу ОСОБА_6 та отримав кошти в розмірі 32 000 євро, які зобов`язався повернути в строк до 31.12.2017 року. Однак, судом не встановлено, що саме для будівництва та облаштування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою, яка написана власноручно ОСОБА_4 , та підтверджено у вступнім слові представником відповідача ОСОБА_5 , однак не вказано, що ОСОБА_2 як дружина надавала згоду на її отримання. (а.с.11)

Згідно офіційного курсу валют встановленого НБУ станом на 31.10.2018 року становить 3200 євро, що еквівалентно 1 024 960 грн. (а. с. 11)

Станом на момент звернення до суду із даним позовом, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав грошові кошти у визначений строк не повернув.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області 21 березня 2016 року, а спір про поділ майна подружжя в суді триває з січня 2017 року та рішення ухвалено 22 жовтня 2018 року.

Згідно висновку експерта за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів в ц/с № 718/3371/18 (провадження № 2/718/1059/18) № 9371 від 19 вересня 2019 року, вбачається, що давність створення рукописного тексту оригіналу розписки, датованої 22.12.2012 року, від імені ОСОБА_4 про отримання грошових коштів у борг від ОСОБА_6 в сумі 32000 євро для будівництва та облаштування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 зі строком повернення до 31.12.2017 року не відповідає вказаній даті. Рукописний текст розписки створено не раніше вересня 2017 року, а не 22 грудня 2012 року, тобто, вік документа становить не більше 2 років з моменту проведення експертизи. (а. с. 165-175)

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

В судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що нібито гроші в сумі 32000 євро, ОСОБА_4 позичив для будівництва та обслуговування будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Додатковими доказами того, що у сімї ОСОБА_11 були кошти є те, що в 2013 році ними в шлюбі було придбано три транспортних засоби: -30.05.2013 року автомобіль марки MERCEDES-BENZ 112СDІ, 2002 р. в., н/з НОМЕР_1 ; 19.12.2013 року мотоцикл марки PIAGGIO X9, 2002 р. в., н/з НОМЕР_2 ; 24.07.2013 року мотоцикл марки SUZYKI GSX600F, 2003 р. в., н/з НОМЕР_3 та в 2014 році -20.02.2014 року автомобіль марки FIAT SCUDO, 2006 р. в., н/з НОМЕР_4 , підтверджується відповіддю ТСЦ № 7342 № 31/24/12-1338-АЗ від 04 квітня 2017 року.

Також відсутність зобов`язань доводиться й тією обставиною, що через три дні після розірвання шлюбу 24 березня 2016 року, відповідач ОСОБА_4 придбав на своє ім`я автомобіль марки ВМW X5, 2005 р. в., що доводиться листом ТСЦ № 7342 за № 31/24/12-1338-АЗ.

Також, позивачем не доведено того факту, що ОСОБА_2 було відомо про наявний борг, не доведено й того, що кошти які отримані ОСОБА_4 були використанні в інтересах сім`ї, як вказав представник позивача та представник відповідача ОСОБА_4 кошти в сумі 32000 євро були передані ОСОБА_4 на території республіки Італія.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також, для встановлення солідарного боргового обов`язку подружжя один з подружжя повинен довести, що кошти були використані ним в інтересах сім`ї та інший з подружжя знав про це та надав свою згоду (ВССУ від 8 лютого 2017р. у справі 759/7110/14-ц).

Відповідно до правової позиції, висловленої у Постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі № 163цс12 факт використання отриманих за договором позики кошів в інтересах сім`ї повинен бути підтверджений відповідними доказами.

Таким чином для покладення обов`язків на одного з подружжя за договором позики другого подружжя підтвердженню відповідними доказами підлягає використання в інтересах сім`ї майна, яке одержане за договором позики.

Аналогічні висновки зроблено і Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного суду від 27.12.2019 року № 641/6191/17 (61-39435св18) відповідно до якого вказано, що той з подружжя, хто не брав безпосередньої участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною, за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно одержане за договором, використане в інтересах сім`ї:

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником коштів із зобов`язанням їх повернення.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

Тобто визнання відповідачем ОСОБА_4 не є підставою для стягнення коштів солідарно із ОСОБА_2 , оскільки позивачем не доведено, що кошти використані в інтересах сім`ї.

Проте судом не встановлено, що кошти в розмірі 32 000 євро, одержані ОСОБА_4 за договором позики, використані в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_4 борг у сумі 1 024960 грн. та судовий збір в сумі 8810 грн., так як сам представник відповідача ОСОБА_5 визнав позов частково та не заперечує щодо отримання вказаних коштів.

Відповідачем ОСОБА_2 сплачено 19609 грн. за проведення фізико-хімічної експертизи у даній справі, що підтверджується копією квитанції № 0.0..1 від 20.08.2019 року. (а.с.203)

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України , розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При чому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою витрат на правову допомогу, на думку суду, входить до предмету доказування, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 були понесені витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката Якобишеною Т.Д. у розмірі 12846 грн, що підтверджується актом про прийняття-передачі наданих послуг від 10.12.2019 року, додатковою угодою № 1 від 10.01.2019 року та детальним описом виконаних робіт № 598 від 10.12.2019 року.

Виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт по даній справі, витраченого ним часу, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, суд приходить до висновку , що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 12846 грн. та витрат за проведення фізико-хімічної експертизи в сумі 19609 грн. є співмірним, а тому заява підлягає задоволенню і з позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу та витрати за проведення експертизи.

На підставі наведеного, ст. ст. 61, 65, 76, ст.ст. 15, 202, 207, 525, 526, 533, 536, 599, 625, 631, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 78, 79, 80, 81, 137, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 , мешканця с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованого АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою с. Озеряни, Борщівського району Тернопільської області, ІПН: НОМЕР_6 борг у сумі 1 024960 (один мільйон двадцять чотири тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_7 , мешканки с. Ставчани Кіцманського району Чернівецької області за призначення фізико-хімічної експертизи в сумі 19609 (дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 12 846 (дванадцять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 00 копійок.

В інших частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2020 року.

Суддя: В.М.Мізюк