Провадження номер № 2/0186/37/20
Справа № 266/2012/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м.Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої - судді Янжули С. А.

секретар - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2018 року позивач звернувся до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, який надійшов в провадження суду 11 квітня 2018 року.

06 червня 2019 року позивач надав суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 червня 2019 року було замінено відповідача по справі - ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року позовну заяву направлено до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю, яка надійшла в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 23 вересня 2019 року.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 11 вересня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 серпня 2016 року.

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2,3 ст. 1281 ЦК - кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

В процесі розгляду справи було встановлено, що правонаступником померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Частиною І статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК - вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК - у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у на натурі.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 11 вересня 2013 року становить - 23 859,13 гривень, яка складається з наступного:

-2 498,67 гривень - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

-21 360,46 гривень - заборгованість за відсотками;

Просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в розмірі 23 859,13 гривень за кредитним договором б/н від 11 вересня 2013 року та судові витрати.

Представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем за законом після його смерті була вона - ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.1269 ЦК України, вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини. В свою чергу, в момент відкриття та прийняття спадщини, вона знайшла вдома у брата - ОСОБА_3 , листи від позивача про сплату боргу.

07 вересня 2016 року, у відповідності до статті 1281 ЦК України, звернулася до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Першотравенську з повідомленням про смерть ОСОБА_3 . В підтвердження вказаного факту, надала представнику позивача у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , з якого представник позивача зняла собі копію та надала їй виписку розрахунку заборгованості ОСОБА_3 від 07 вересня 2016 року. Вказана обставина підтверджується копією виписки. Тобто, про факт смерті та відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивач, як кредитор спадкодавця, дізнався 07 вересня 2016 року.

Того ж дня вона повідомила представнику позивача, що сплатити заборгованість в сумі 27 602,11 гривень, одноразово не зможе, оскільки понесла величезні витрати на поховання брата, отримує мінімальну заробітну плату та не згодна з розрахунком заборгованості, оскільки по деяких позиціях закінчився строк позовної давності. Вона запропонувала представнику позивача, у відповідності до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, офіційно пред`явити свої вимоги до неї, як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 для їх детального розгляду та прийняття рішення про можливість задоволення вимог КБ «Приватбанк», як кредитора спадкодавця або відмови в їх задоволенні.

Тільки в червні 2019 року, тобто майже через 3 роки, вона отримала вимогу від позивача у вигляді уточненої позовної заяви по справі № 266/2012/18, в якій в якості відповідача вказана вона.

Ознайомившись з судовими рішеннями по вказаній справі в Єдиному реєстрі судових рішень на сайті "Судової влади України" нею було з`ясовано наступне.

03 жовтня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Маріуполь з позовом до ОСОБА_2 - колишньої дружини покійного ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполь від 24 червня 2019 року, за клопотанням представника позивача від 06 червня 2019 року, по вказаній справі було замінено первісного відповідача на належного, а саме: на неї.

Враховуючи викладене, датою пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця, тобто неї, необхідно вважати дату 06 червня 2019 року, вказана дата є часом надання позивачем в канцелярію суду клопотання про заміну первісного відповідача та уточнення позовних вимог, тобто пред`явлення вимог саме до неї, як єдиного спадкоємця після смерті ОСОБА_3 .

З аналізу вказаних обставин вбачається, що позивач, як кредитор спадкодавця, недотримався строків пред`явлення вимог, які встановлені у ст. 1281 ЦК України, (які є присіяними, преклюзивними), що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця, тобто до неї. Крім того, 09 серпня 2017 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 172529113 від 04 липня 2019 року.

В зв`язку з тим, що нею 07 вересня 2016 року було повідомлено представнику позивача про смерть ОСОБА_3 , надано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , повідомлено про прийняття спадщини, то у відповідності до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, строк для пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця у позивача закінчився 08 березня 2017 року.

З вказаної ситуації вбачається, що позивач, як кредитор спадкодавця, не пред`явив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті та у відповідності до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги. Оскільки позивач позбавлений права вимоги в зв`язку з пропуском строку встановленого ст. 1281 ЦК України, то позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір № б/н, згідно з умовами якого останньому надано грошові кошти у розмірі 2000 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Із копії виписки від 07 вересня 2016 року вбачається, що вона зверталася до позивача, так як вона видавалася їй на руки у відділені. Із претензії кредитора від 24 лютого 2017 року, яка направлена до Другої Маріупольської нотаріальної контори, вбачається, що позивач знав про факт смерті ОСОБА_3 , вказана обставина підтверджує, що станом на 24 лютого 2017 року у позивача була копія свідоцтва про смерть, яку вона надала 07 вересня 2016 року.

Претензія позивача була залишена без виконання, оскільки у Другій ОСОБА_4 не було відкрито спадкову справу та позивачем не було сплачено мито за витяг із Спадкового реєстру для перевірки наявності спадкової справи в інших нотаріальних конторах.

06 червня 2019 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило їй, як спадкоємцю після смерті ОСОБА_3 , вимогу у вигляді уточненої позовної заяви на підставі вимог статей 1216, 1218, 1282 ЦК України. До цього часу будь яких претензій вона не отримувала.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором, передбачених статтею 1281 ЦК України, строків пред`явлення вимог, (які є присіяними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 та постанові від 11 березня 2019 року у справі № 61-32224св18, яка, в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов`язковою для застосування судами.

Позивач дізнався про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 вересня ІНФОРМАЦІЯ_3 . З вимогою до спадкоємця банк звернувся 06 червня 2019 року, тобто після спливу визначеного законом шестимісячного строку.

Таким чином, оскільки кредитор пред`явив вимоги до спадкоємця поза межами визначених, законом спеціальних строків, це є підставою для відмови кредитору у стягненні заборгованості із спадкоємця.

Просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі в зв`язку з пропуском строку пред`явлення вимоги до спадкоємця.

Також, відповідачем надано заяву про розгляд справи в її відсутність.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Матеріалами справи підтверджено, що дійсно, ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11 вересня 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.pb.ua, складає між ним та позивачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.рrivatbank.ua; або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розмішені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. І ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговувався позичальник.

Анкетою-заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в "ПриватБанку", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний.

Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 02 серпня 2016 року.

За життя від ОСОБА_3 не надходило заяв про розірвання договору, більше того, він користувався карткою, що підтверджується розрахунком по картковому рахунку станом на 31 жовтня 2017 року та випискою за період з 11 вересня 2013 року по 31 липня 2016 року та свідчить про прийняття ним умов договору. Останній платіж, за його життя, здійснено 12 вересня 2015 року на суму 74,01 гривень.

Після його смерті, а саме: 10 жовтня 2016 року було внесено суму в рахунок погашення за кредитним договором - 4 126,10 гривень.

Матеріали справи містять копію паспорта НОМЕР_2 від 13 жовтня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 , копію паспорта НОМЕР_3 від 03 лютого 2001 року на ім`я ОСОБА_3 , де зазначено, що останні зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , та копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , завірені 23 лютого 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк", тобто в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що саме ОСОБА_1 надала позивачу копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та повідомила позивача, що вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3

24 лютого 2017 року позивач звернувся до Другою Маріупольської державної нотаріальної контори з претензією кредитора.

09 березня 2017 року отримав відповідь на претензію, згідно якої було повідомлено, що за перевіреними відомостями, що містить відповідна нотаріальна контора, станом на 09 березня 2017 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не відкривалася. Перевірити наявність спадкової справи в інших нотаріальних конторах та справах приватних нотаріусів не є можливим.

15 жовтня 2017 року позивач направив ОСОБА_2 лист-претензію з вимогою погасити борг ОСОБА_3 , посилаючись на ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки вважав, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

В зв`язку з непогашенням заборгованості, позивач 03 квітня 2018 року звернувся до Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , як спадкоємиці спадкодавця ОСОБА_3 , за відомим йому місцем реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 .

Судом було зроблено запит про місце реєстрації ОСОБА_2 та 24 квітня 2018 року отримано відповідь, що остання зареєстрована по АДРЕСА_2 , з 14 листопада 2017 року.

25 квітня 2018 року позовну заяву передано за підсудністю Жовтневому районному суду м.Маріуполя, Донецької області.

Копією повторного свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 13 жовтня 2018 року підтверджується, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 09 квітня 1996 року.

16 жовтня 2018 року позивач надав суду клопотання про витребування доказів про спадкоємців померлого ОСОБА_3

24 жовтня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь Першої маріупольської державної нотаріальної контори, що за відомостями зі Спадкового реєстру спадкова справа №11/2017 до майна померлого ОСОБА_3 була заведена приватним нотаріусом маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г.І. та відповідна Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру.

04 квітня 2019 року на адресу суду надійшла спадкова справа після смерті ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 31 січня 2017 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Дніпропетровської області зареєстровано заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті її брата - ОСОБА_3 .

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46602487 від 31 січня 2017 року підтверджується, що реєстрацію спадкової справи спадкодавця ОСОБА_3 проведено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Куркчи Г.І.

09 серпня 2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого брата - ОСОБА_3 , яка складається із 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить померлому на підставі договору міни жилого будинку на квартиру від 14 жовтня 1993 року та 09 серпня 2017 року було видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 .

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності №199058645 від 05 лютого 2020 року підтверджується, що власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 1922 від 09 серпня 2017 року.

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 1281 ЦК - Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки 04 квітня 2019 року (надходження до суду за клопотанням позивача спадкової справи) встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , є ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач 06 червня 2019 року звернувся до суду із уточненою позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_1 на пропуск позивачем шестимісячного строку для подання позову про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки 04 квітня 2019 року позивач дізнався про одержання свідоцтва про право на спадщину саме ОСОБА_1 , а 06 червня 2019 року звернувся до неї з позовними вимогами про стягнення боргу.

Посилання відповідача про те, що одразу після смерті брата вона зверталася до Першотравенського відділення ПАТ КБ "ПриватБанк" з повідомленням про смерть ОСОБА_3 , надавала копію свідоцтва про смерть останнього та отримала виписку про стан його рахунку, не знайшли свого документального підтвердження в судовому засіданні. Виписка від 07 вересня 2016 року про стан рахунку ОСОБА_3 не містить посилань на те, що її видано саме на запит ОСОБА_1 та не завірена належним чином.

Частиною І статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК - вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК - у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у на натурі.

Станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 11 вересня 2013 року становить - 23 859,13 гривень з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного:

-2 498,67 гривень - заборгованість за кредитом;

-21 360,46 гривень - заборгованість за відсотками.

У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1270 Цивільного кодексу України визначено строк для прийняття спадщини шість місяців), який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за по заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачається, що спадкоємець який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст.ст.608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Таким чином, вказаний борг в сумі 23 859,13 гривень слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк», також на підставі ст.264 ЦПК України судовий збір в сумі 1 762,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, ч.3 ст.549, ст.608, ст.625, ч.1 ст.1054, 1218,1219 ЦК України, ст.ст. 2,3,4,6,9,18,76,77,78,79,80,89,258,263,264 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Першотравенська, Дніпропетровської області на користь Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на р/р № НОМЕР_5 , МФО 305299, борг спадкодавця по кредитному договору від 11 вересня 2013 року, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 498,67 гривень, заборгованості про процентах в сумі 21 360,46 гривень, а всього: в сумі 23 859 (двадцять три тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на р/р № НОМЕР_5 , МФО 305299, судовий збір по справі в розмірі 1 762 (однієї тисячі семиста шістдесяти двох) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.