У Х В А Л А

31.01.2020 Справа №607/1614/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, в матеріалах позовної заяви не зазначено та не долучено жодних доказів на підтвердження факту та часу придбання спірного майна, не зазначено доказів набуття права власності одним з подружжя на дане майно.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У п. 2) ч. 1 ст. 176 ЦПК України вказано, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014 року, № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК (в ред. до 15.12.2017 року) такий обов`язок покладається на позивача.

Отже, із вищезазначених норм закону випливає, що обов`язок визначити ціну позову покладено на позивача.

Ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову, і саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті.

Однак, у своєму позові ОСОБА_1 не зазначає вартість конкретного майна в національній валюті.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зазначена позовна заява не відповідає вказаним вимогам, оскільки при пред`явленні зазначеного позову позивачем не сплачено судового збору та не подано квитанцію про сплату судового збору.

При цьому, позивач у своєму позові просить суд надати відстрочку від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України, уразі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, ст. 136 ЦПК України, передбачає право суду, а не обов`язок відстрочити, розстрочити, зменшити розмір, або звільнити від оплати судових витрат, враховуючи майновий стан сторони. З огляду на вище зазначене, суд не вбачає підстав для відстрочки сплати судового збору, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами його важкий матеріальний стан.

Таким чином, встановлено, що підстави для відстрочки сплати судового збору, передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відсутні, тому в задоволенні клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору необхідно відмовити.

За таких обставин, позивачу слід сплатити судовий збір відповідно до наступних вимог закону.

Відповівдно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 гривень) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (10510,00 гривень).

Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 гривень).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме:

1)долучити до позовної заяви докази, що підтверджують набуття права власності на спірне майно із зазначенням часу його набуття;

2)вказати у позовній заяві ціну позову та вартість конкретного майна у національній валюті;

3)долучити документ, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, що підтверджує підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У разі неможливості подання певних доказів разом із позовною заявою зазначити їх у позовній заяві.

При цьому, суд роз`яснює, що у випадку невиконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачеві.

На підставі наведеного і, керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити, що якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяК. М. Грицай