Справа № 615/615/18
Провадження № 2/615/88/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токмакової А.П.

секретаря судового засідання - Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук Сергій Васильович, Валківська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання заповіту недійсним,

за участю представника позивача - Куляшової С.М.,

відповідача - Ольховського О.О.,

встановив:

24.04.2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений на користь відповідача 20.10.2017 року та зареєстрований приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком С.В. за реєстр. №№ 1233,1234.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його мати ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 в належному їй на праві власності будинку, де народився та проживав до 2004 року також позивач.

Вказав, що після поховання матері та здійснення інших ритуальних послуг, відповідач фактично вигнав його з подвір`я. Після чого позивач звернувся до нотаріальної контори, де йому повідомили, що ОСОБА_3 склала заповіт на користь відповідача, що викликало у ОСОБА_1 сумніви щодо його дійсності.

Повідомив, що в нього були добрі стосунки з матір`ю, яка була інвалідом ІІ групи з дитинства, знаходилась на обліку у лікаря-психіатра та вимушена була все життя вживати ліки для стабілізації свого стану. Мала періодичні загострення, в 2014 році в неї почалися проблеми і з фізичним станом - їй було важко ходити. Позивач заходив до неї 2 рази на день, вранці та ввечері, крім того за ОСОБА_3 доглядала ОСОБА_4 .

Наприкінці вересня 2017 року позивач захворів, 05.10.2017 року був госпіталізований в лікарню м. Харків, про що попередив матір та поставив питання її догляду, на що матір категорично відмовилася від приходу сторонніх людей, в зв`язку з чим було вирішено, що до неї буде заходити дружина позивача та сусіди. В цей час його дружині зателефонувала сусідка ОСОБА_5 та повідомила, що до матері почав їздити ОСОБА_2 , якого раніше біля матері ніхто не бачив. Поводився як господар, вирубував дерева.

Після виписки з лікарні 13.10.2017 року позивач прийшов до матері та з`ясував, що замки поміняні, мати закрита в будинку, до якого він не зміг потрапити. Протягом майже двох місяців доступу до його матері ніхто не мав, а ні родичі, а ні сусіди, окрім ОСОБА_2 та однієї сусідки ОСОБА_7 , яка була довіреною особою відповідача та вирішувала, кого допустити до будинку. Зазначає, що до появи відповідача двері вдень взагалі не зачинялися, оскільки мати не могла їх відкрити, якщо хтось приходив. Позивач намагався поговорити з відповідачем, але той постійно уникав розмови.

Вважає, що складання спірного заповіту не відповідало внутрішній волі його матері, оскільки вона була похилого віку, мала психічне захворювання, склала заповіт за декілька місяців до смерті, в той час коли він з об`єктивних причин не міг знаходитися поруч з нею. Відповідач скористався тяжкими для матері обставинами, її захворюванням та саме під цим впливом, не маючи змоги повністю усвідомлювати наслідки своїх дій, мати погодилася на цей заповіт.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 03.08.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

19.10.2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки заповіт був посвідчений 20.10.2017 року, а з лікарні ОСОБА_1 був виписаний 13.10.2017 року. Підтверджених доказами перешкод та самих об`єктивних причин неможливості відвідати матір у період з 13.10.2017 року по 20.10.2017 року не вказано.

У позивача завжди була можливість спілкуватися з матір`ю, ніяких перешкод в цьому йому не створювалося, а всі його твердження щодо неможливості потрапити до житлового будинку, де знаходилася мати не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами, окрім його слів.

Твердження позивача, що ОСОБА_3 могла самостійно поставити підпис в заповіті не узгоджується з викладеними в позовній заяві обставинами про те, що він не мав можливості поспілкуватись з матір`ю, оскільки в позові зазначено, що він 2 місяці не мав доступу до неї. В такому випадку у відповідача виникає питання, на підставі чого позивач заявляє, що фізичний стан його матері дозволяв їй власноруч підписати заповіт, якщо він дійсно не мав змоги перевірити.

На думку відповідача, зазначені суперечності свідчать лише про їх неправдивість, оскільки позивач не надає пояснень чому у випадку блокування його можливості побачитись з матір`ю він не звернувся до поліції або органу місцевого самоврядування з відповідною скаргою чи заявою. Відсутність звернення до відповідних органів, на думку відповідача, свідчить про безпідставність і нікчемність пред`явлених звинувачень.

Позивач не зазначає та не надає доказів того, хто саме з родичів чи сусідів, коли та за яких обставин виявляв бажання і намагався відвідати ОСОБА_3 , якщо такі особи взагалі були, і чим доводиться неможливість потрапити до будинку останньої. Так само не має жодних доказів існування на час посвідчення заповіту загострення психічного розладу у спадкодавця.

Крім того, зазначені позивачем недоліки по оформленню заповіту, які суперечать вимогам законодавства, на думку відповідача, спростовуються текстом самого заповіту.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

За клопотаннями представника позивача ОСОБА_9 , з урахуванням думки всіх учасників судового розгляду, які не заперечували, ухвалами суду від 13.09.2018 року та 02.05.2019 року витребувано із установ медичну документацію; ухвалою від 26.02.2019 року у справі призначено посмертну комплексну судово-медичну психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ «ХОБСМЕ»; ухвалою від 12.04.2019 року проведення зазначеної експертизи доручено експертам КЗ «ХОБСМЕ» та 18 відділення Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, провідною експертною установою визначено КЗ «ХОБСМЕ».

23.04.2020 року до суду надійшов висновок експерта №08-102/2019 від 10.02.2020 року за результатом проведеної посмертної комплексної судово-медичної психіатричної експертизи, в зв`язку з чим ухвалою суду від 27.04.2020 року судовий розгляд цивільної справи поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.07.2020 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на відсутність підстав для визнання заповіту недійсним. Наполягав, що викладені позивачем обставини не відповідають дійсності.

Третя особа - приватний нотаріус Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук С.В. в письмових поясненнях вказав, що позов не визнає.

18.10.2017 року до нього звернувся ОСОБА_2 , який передав прохання ОСОБА_3 здійснити виїзд до неї додому за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з тим, що вона має похилий вік і самостійно прийти чи приїхати в приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, не може.

Того ж дня він відвідав ОСОБА_3 у неї вдома за вказаною адресою, де під час спілкування наодинці остання заявила, що хоче зробити заповіт на все майно на ім`я ОСОБА_2 . Нотаріус роз`яснив їй, що таке заповіт, право заповідача на призначення спадкоємців, право на обов`язкову частку у спадщині, право заповідача на скасування та зміну заповіту, а також випадки нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору.

На питання, визнавалася вона недієздатною або чи не обмежувалася її цивільна дієздатність, а також чи стоїть вона на обліку у психіатра, ОСОБА_3 відповіла - ні. Під час розмови її стан не викликав у нотаріуса сумнівів щодо обсягу її цивільної дієздатності, що вона усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. На питання, чи може вона читати і підписуватися, вона відповіла, що читати їй важко в зв`язку із хворобливим станом здоров`я.

З метою перевірки здатності ОСОБА_3 розписуватися, нотаріусом було запропоновано їй написати своє прізвище на папері. Підпис і прізвище вона написала нерозбірливо, букви «скакали». На пропозицію написати текст: «Цей заповіт мною прочитаний вголос і власноручно підписаний» ОСОБА_3 відповіла, що не напише, бо їй важко. В зв`язку з чим, посилаючись на ч.2 ст.1248 ЦК України та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус запропонував ОСОБА_3 на посвідчення заповіту запросити двох свідків і особу, яка б за неї розписалася. При цьому роз`яснивши їй, що свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт, а заповіт за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

ОСОБА_3 підтвердила, що вона хоче зробити заповіт на ім`я ОСОБА_2 і виявила бажання, щоб цей заповіт посвідчив саме він - ОСОБА_10

20.10.2017 року нотаріус знову відвідав ОСОБА_3 в неї вдома, де під час спілкування наодинці остання підтвердила, що хоче зробити заповіт на все майно на ім`я ОСОБА_2 . Того ж дня, приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком С.В., за реєстровим №№1233,1234 посвідчений заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений при свідках: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . За дорученням ОСОБА_3 , у присутності її та нотаріуса, після того, як текст заповіту їй був прочитаний свідками вголос, заповіт підписала ОСОБА_7 .

При цьому нотаріусом встановлено за паспортами особи заповідача, свідків та рукоприкладчика, а також перевірено їх дієздатність. Зазначив, що волевиявлення ОСОБА_3 було вільним і відповідало її волі.

Третя особа - завідувач Валківської державної нотаріальної контори Харківської області Кобзар Н.Я. в інформації вказала, що не заперечує проти розгляду в судовому порядку даної справи, не має заперечень щодо складу суду та вирішення питання в судовому порядку в разі подання необхідних доказів у справі. Просила розглянути позов без присутності представника ДНК, в зв`язку із виробничою необхідністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що матір`ю позивача значиться ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 20.01.2016 року відділом РАЦС Валківського РУЮ Харківської області, актовий запис №160.

20.10.2017 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчук С.В., зареєстрований в реєстрі за №№1233,1234, яким на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, та все те, на що за законом матиме право на день смерті.

Заповіт складено зі слів ОСОБА_3 , при нею обраних свідках: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Оскільки заповідач ОСОБА_3 не могла власноручно підписати заповіт в зв`язку зі слабкістю рук через похилий вік та хворобливий стан здоров`я, за її дорученням, у її та нотаріуса присутності після того, як текст заповіту їй був прочитаний свідками вголос, заповіт підписала ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 27.12.2017 року відділом ДРАЦС по Валківському та Коломацькому районах ГТУЮ в Харківській області, актовий запис №129.

Згідно довідки виконавчого комітету Костівської сільської ради Валківського району Харківської області, зареєстрованої в реєстрі за №19 від 29.01.2018 року, позивач за власні кошти похоронив свою матір ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області №363/02.14 від 16.03.2018 року слідує, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрита спадкова справа №17/2018 рік на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини, зареєстрованої в Книзі обліку спадкових справ за №37.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50777186 від 02.02.2018 року стало відомо про наявність заповіту, складеного спадкодавцем 20.10.2017 року за р.№№1233,1234. На запит нотаріальної контори №198/02.14 від 09.02.2018 року приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком С.В. надано для огляду копію заповіту на все майно спадкодавця, спадкоємцем згідно якого є інша особа.

Спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, про що подав до нотаріальної контори заяву, справжність підпису на якій засвідчена нотаріально. Будь-які інші заяви до нотаріальної контори станом на 16.03.2018 року не надходили.

Позивач є спадкоємцем І черги за законом на підставі ст.1261 ЦК України, однак вказаний заповіт на час відкриття спадщини є чинним, за життя не змінений і не скасований спадкоємцем.

ОСОБА_5 надала письмове пояснення, посвідчене секретарем Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області за №18 від 25.02.2019 року, в якому вказує, що з родиною ОСОБА_1 проживає по сусідству з 1988 року. Те, що ОСОБА_3 хворіла знали всі. ОСОБА_5 ходила до неї, носила їсти, купала. Бувало, що приходила, а ОСОБА_3 з нею не розмовляла, могла обізвати нецензурними совами, кричати. Діти до неї ходили, невістка готувала, але їй все було не так. В період загострення хвороби з дітьми поводилася грубо. Син ходив до останнього, поки не потрапив до лікарні. Він прав білизну, прибирав, носив їжу, заходив зранку і ввечері після роботи. Останній час до ОСОБА_3 не можливо було потрапити, оскільки ОСОБА_2 змінив замки. Коли поштарка приносила їй пенсію, двері відкривала ОСОБА_7 , оскільки в неї був доступ, і відразу ж закривала. Синові ключі ніхто не давав та взагалі обмежили його доступ до матері.

Згідно письмово пояснення ОСОБА_14 , посвідченого секретарем Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області за №16 від 25.02.2019 року, знає родину ОСОБА_1 з 1959 року та про всі відносини в сім`ї. Працюючи в лікарні в кабінеті психіатра їй було відомо про хворобу ОСОБА_3 , неодноразово передавала приписані їй ліки. Вона знаходилася на лікуванні в психіатричній лікарні. Одного разу стала свідком приступу її хвороби, після якого стала агресивна та виражалася нецензурною лайкою. Син ОСОБА_1 щодня провідував матір, готував їсти, прав речі. Після вторгнення ОСОБА_2 неодноразово приходила до ОСОБА_3 , але потрапити в будинок вже не могла, тому що було зачинено. ОСОБА_7 та ОСОБА_2 змінили замки і нікого до неї не пускали, навіть сина.

В письмовому поясненні, посвідченому секретарем Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області за №17 від 25.02.2019 року ОСОБА_15 вказує, що знала ОСОБА_3 з дитинства, оскільки жили на одній вулиці і були однолітками. Вона з дитинства була дуже хвора, про що знали всі її однокласники. Одного разу вони гуляли на вулиці, коли в ОСОБА_3 стався приступ, тоді допомогли дорослі привести її до нормального стану. Хвороба була протягом всього її життя. Неодноразово лікувалася в психіатричній лікарні с. Стрілеча, де народжувала сина. Коли повернулася з лікарні була дуже агресивна, що неможливо було залишати її з немовлям. За сином доглядала її мама. В жовтні 2018 року ОСОБА_15 занесла ОСОБА_3 субсидію і віддала в руки, а через деякий час принесла друге повідомлення на субсидію, тоді остання почала кричати, що вона їй не приносила жовтневу субсидію, а викинула під поріг, була дуже агресивна. ОСОБА_15 неодноразово заходила до ОСОБА_3 , щоб поговорити, але двері були зачинені, тоді ОСОБА_15 поцікавилася у сусідів, чому двері постійно зачинені, на що сусіди пояснили, що там з`явився якийсь ОСОБА_2 і він поміняв всі замки, саме в той час, коли син ОСОБА_3 перебував на лікуванні в м. Харків. Доступу до хати не було ні в сина, ні в невістки.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3В.1839, ОСОБА_1 поступив на стаціонарне лікування 05.10.2017 року, де пробув до 13.10.2017 року. Діагноз: увеїт рецидивний правого ока.

Відповідно до висновку експерта №08-102/2019 від 10.02.2020 року, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_3 станом на 2017 рік мали місце наступні захворювання: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз СН 2Бст., ревматоїдний артрит 2ст., виразкова хвороба 12-палої кишки.

Наряду з цим, при аналізі медичної документації виявлено, що з дитинства ОСОБА_3 страждала на епілептичну хворобу. З приводу якої періодично лікувалась за місцем проживання. Напади були поліморфними: поєднання абсансів та великих судомних нападів, з частотою до 3-5 разів на місяць. Лікування весь час проводилося за невідповідною нападам схемою, яку вірогідно вона не підтримувала. Тому в ранньому віці (з 20 років) почалися зміни особистості за епілептичним типом. Також можливе раннє виникнення психічних еквівалентів, таких як психозів, сплутаності свідомості та інше.

Наявність у ОСОБА_3 тривалої (більше 40 років) невиліковної епілептичної хвороби з частими та поліморфними нападами, формуванням змін особистості за епітипом (на яку вперше вказано з 20 річного віку) впливало на рівень свідомості хворої.

Згідно відповіді лікаря-психіатра КЗОЗ «Валківська ЦРЛ» від 08.11.2018 року, ОСОБА_3 знаходилась на обліку у лікаря психіатра з 05.11.1977 року з діагнозом: епілепсія з рідкими великими епілептичними припадками і деменцією.

Деменція (недоумство) - це хворобливий стан, який супроводжується інтелектуально-мнестичним зниженням (пам`ять та інтелект) і згідно судово-психіатричної експертизи вважається недієздатним станом.

У зв`язку з тим, що у ОСОБА_3 мала місце деменція, вона не могла усвідомлювати зміст в документах та нести відповідальність за його підпис при складанні заповіту 20.10.2017 року.

Карбамазепін (фінлепсин) є безрецептурним препаратом, який можна легко придбати. Постійний прийом будь-якого протиепілептичного препарату потребує контролю електроенцефалографією не рідше разу на 3-6 місяців, та консультацією невролога. Можливий прийом карбамазепіну з іншими медикаментами під постійним наглядом невролога.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Ст.1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

За приписами ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу).

Ст.1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини другої статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно підпунктів 1.3, 1.7, 1.8, 1.11 пункту 1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 у заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. (ч.ч.2,4 ст.1257 ЦК України)

Як вбачається із роз`яснень, викладених у ч.2 п.16, ч.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 - заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ч.3 ст.12 та ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у даних спірних правовідносинах, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав та інтересів, суд вважає позов законним, мотивованим, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, так як судом встановлено, що при складанні заповіту 20.10.2017 року у ОСОБА_3 мала місце деменція, тобто вона не могла усвідомлювати зміст документів та нести відповідальність за їх підпис.

Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати заповіт ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 20.10.2017 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчуком Сергієм Васильовичем та зареєстрований у реєстрі за №1233,1234 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі: судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 6471,12 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова