УХВАЛА

13 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 369/4161/17

провадження № 61-11700ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Цимбал Мариною Олександрівною, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року в справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 , треті особи: державне підприємство «Київське лісове господарство», ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 , треті особи: державне підприємство «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство»),

ОСОБА_2 , про визнання рішень сільської ради недійсними, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 23 серпня 2017 року у задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України відмовлено.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 23 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про витребування майна скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги Першого заступника прокурора Київської області про витребування майна задоволено.

Витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1616 га, з кадастровим номером :01:005:0114, що розташована с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

03 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Цимбал М. О. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня

2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року.

У касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений ним строк на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що його представник отримав оскаржувану постанову апеляційного суду 06 липня 2020 року, про що в справі мається відмітка.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.(частина третя статті 390 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником порушено вимоги частини 2 статті 389 ЦПК України та пункту 5 частини 2 статті 392 ЦПК України, а саме не зазначено підставу (підстави) на який (яких) подається касаційна скарга.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Як на підставу касаційного оскарження заявник узагальнено посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , подану адвокатом Цимбал Мариною Олександрівною, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 23 серпня 2017 року та постанови Київського апеляційного суду

від 24 червня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Цимбал Мариною Олександрівною, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 14 вересня

2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська