Справа № 502/998/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О. А.

за участю:

секретаря судового засідання - Савченко А.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Кілійської міської ради Одеської області

про

встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради Одеської області та просив суд встановити факт спільного проживання та визнати право власності на спадщину за позивачем. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача в позові вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 . Перед смертю ОСОБА_3 заповітів на своє майно не складав.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його майно. Так, безпосередньо ОСОБА_3 належала земельна ділянка загальною площею 4,0937 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1120), відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №008957, виданого 10.02.2005 року, оскільки раніше вказану земельну ділянку ОСОБА_3 сам отримав у спадщину після смерті своєї матері в 2003 році, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом. Але вказані правовстановлюючі документи втрачені і тепер можливо надати тільки їх копії. Крім того, вказане підтверджується Витягом з ДЗК від 23.04.2020 року та Інформацією ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку від 18.06.2020 року.

Після смерті ОСОБА_3 належне йому майно позивач фактично прийняла у спадщину, оскільки вони проживали однією сім`єю за однією адресою в АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 інших осіб зареєстровано не було, але з ним фактично однією сім`єю, як чоловік і дружина, з травня 2005 року до дня його смерті мешкала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На протязі 6 місяців з часу відкриття спадщини в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Спадкоємці першої - третьої черги після смерті ОСОБА_3 , спадщину не приймали.

Тобто, позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець четвертої черги, але належним чином право власності на спадкове майно позивач не може оформити, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу та у зв`язку з необхідністю встановити факт спільного проживання.

Жодного спору у позивача з будь - якою особою щодо спадкового майна немає.

На підставі вищезазначеного позивач просить суд:

-встановити факт спільного проживання однією сім`єю з травня 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 4,0937 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1120), відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ОД №008957, виданого 10.02.2005 року в порядку за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача Кілійської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність у відповідності до діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2003 року, зареєстрованого за реєстровим № 2616, виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори, встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її син ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з: права на земельну частку в колективному сільськогосподарському підприємстві «Південне» м. Кілія, розміром 4, 41 умовних кадастрових гектарів, за оцінкою тридцять вісім тисяч сімсот сімдесят дев`ять гривень, належного спадкодавцю на підставі рішення Кілійської районної державної адміністрації № 536 від 14.11.2001 року, посвідченого сертифікатом НОМЕР_3, виданим Кілійською районною державною адміністрацією 14.11.2001 року і зареєстрованим 20.11.2001 року за № 16392, /а. с. 8/.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 008957 виданого 10.02.2005 року Кілійською районною державною адміністрацією встановлено, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області від 02.03.2004 року № 104 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.09 гектарів (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1120) в межах згідно з планом, яка розташована на території Кілійської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 40, /а. с. 9/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 28.01.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Одеської області, актовий запис № 28 від 28.01.2011 року, /а. с. 7/.

Згідно акту про встановлення фактів від 18.06.2020 року складеного депутатом Кілійської міської ради Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . На момент його смерті за вказаною адресою інших осіб зареєстровано не було, але з ним фактично однією сім`єю як чоловік і дружина з травня 2005 року і до дня його смерті мешкала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вели спільне господарство більше п`яти років. ОСОБА_2 провела поховання ОСОБА_3 , /а. с. 18/.

Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60434431 від 04.06.2020 р. сформованого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що інформація відносно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Допитаний за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 з середини 2005 року проживала разом з ОСОБА_3 . Був у них в гостях, купував у них домашню птицю. Часто бачив їх разом. Зустрічав їх у людей де вони працювали. Коли ОСОБА_3 помер, ОСОБА_2 позичала кошти в розмірі 2000 гривень, щоб провести поховання. Вони жили як одна сім`я, в одному будинку. Чи були родичами, не знає. Разом вони проживали по АДРЕСА_1 .

Допитана за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає ОСОБА_2 з середини 2005 року, вона вже жила по АДРЕСА_1 . Разом ходили працювати по найму. Вона проживала з ОСОБА_3 . Вели спільне господарство. ОСОБА_3 помер у 2011 році. Вони разом ходили купували телевізор.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з травня 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 , суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, вона позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 15, 16, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 48, 51, 81, 89, 258, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Кілійської міської ради Одеської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадщину - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю з травня 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , включно, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Кілійського району Одеської області і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 4,0937 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1120) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 008957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 40, виданого 10.02.2005 року, - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кілія Кілійського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.08.2020 року.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников