Провадження № 2/205/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Басової Н.В.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2019 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом (а.с.2-4).

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що на праві приватної власності вона є співвласником земельної ділянки площею 0,0781 га, кадастровий номер: :08:193:0014 та домоволодіння, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Власником сусідньої земельної ділянки, кадастровий номер: :08:193:0011, та домоволодіння є ОСОБА_2 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , який 11.09.2019 року попередньо зруйнувавши огорожу, збудовану батьками позивача та попередніми власниками сусіднього господарства на межі земельних ділянок, у відсутність позивача та без попереднього узгодження лінії кордону, встановив нову бетонну огорожу (паркан) на її земельній ділянці висотою 2 м, що створює позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою, які полягають у неможливості обслуговувати домоволодіння, так як відстань від стіни огорожі становить 0,25 м. Крім того, співвідношення глухих частин огорожі до прозорих не має перевищувати 50% площі паркану, а тому глухий паркан створює затінення для зелених насаджень, неможливість провітрювання земельної ділянки.

Посилаючись на викладені обставини та обґрунтування позову, позивач просить суд зобов`язати відповідача, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що належить їй, кадастровий номер: :08:193:0014, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення незаконної збудованої огорожі за власний кошт в примусовому порядку; стягнути із відповідача судові витрати по справі: судовий збір і вартість топографічно-геодезичної зйомки в сумі 2 813 грн.

Ухвалою суду від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження (а.с.38).

Учасники справи про день, час та місце судового розгляду повідомлялись відповідно до вимог ст. ст. 128-129 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову в частині стягнення із відповідача на свою користь судових витрат. До суду надала письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без своєї участі.

Відповідач в особі свого представника адвоката Скочко О.А., у судове засідання надав письмову заяву, в якій просить розгляд справи без своєї участі. Проти вимог позову заперечує та просить відмовити у їх задоволенні.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Підставою звернення до суду позивачки є захист майнових прав та інтересів, пов`язаних із реалізацією права власності.

Суд, з`ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 4/5 частин домоволодіння та 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер: :08:193:0014, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7, 8).

Власником земельної ділянки кадастровий номер: :08:193:0011 та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , являється ОСОБА_2 (а.с. 15).

Підставою звернення позивача до суду із даним позовом було зведення відповідачем огорожі, яка, на думку позивача, була розташована на її земельній ділянці без узгодження із нею як власником земельної ділянки, що порушувало її права як власника земельної ділянки.

В ході розгляду справи встановлено судом та не оспорюється сторонами, що відповідачем знесено огорожу, що була зведена на земельній ділянці, яка належить позивачу, тобто усунуто перешкоди, що призвели до спору між сторонами. Отже, на час розгляду справи у суді спір про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі вичерпано, проте позивач від позову не відмовився.

Оскільки на день ухвалення рішення суду спір вичерпано, а позивач від позову не відмовився, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог в частині про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.

Згідно із ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

В судовому засіданні позивач заявив, що підтримує свої вимоги щодо стягнення судових витрат.

До складу судових витрат, які були понесені позивачем входять сплачений ним судовий збір та витрати пов`язані із проведенням топографічно-геодезичної зйомки.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. (а.с. 1) та витрати в сумі 2 000,00 грн. (а.с. 35, 58) у зв`язку із проведенням топографічно-геодезичної зйомки.

Таким чином, зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача слід стягнути фактично понесені останнім судові витрати в сумі 2 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 15-16, 391, 392 ЦК України, ст. ст. 4, 6, 10-13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 272 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судові витрати в сумі 2 768,40 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершена апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19 серпня 2020 року.

Суддя Н.В. Басова