ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-97/11 Номер провадження 22-ц/814/934/20Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю.В.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2020 року, постановлені суддею Миронець О.К., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Полтави з заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані 16 січня 2012 року Київським райсудом м. Полтави у справі № 2-97/11, про стягнення з неї на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 386 к-ф від 18 лютого 2008 року в сумі 29610,03 доларів США шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме автомобіль марки «Opel Vektra OZCF69», 2008 року випуску, тип легковий седан, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить їй на праві власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Полтавським ВРЕР 16.02.2018 р.; та про стягнення з неї на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судових витрат у розмірі 1820 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що в силу п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України № 606-ХІV державний виконавець Київського ВДВС не мав права відкривати виконавче провадження 06.06.2013 року, оскільки 21.05.2013 року Київським райсудом м. Полтави постановлена ухвала про надання відстрочення виконання рішення суду. Відповідно, державний виконавець не мав права і здійснювати виконавче провадження у період з 06.06.2013 року по 30.12.2014 року. При повторному пред`явленні виконавчих листів у проміжок з 02.10.2013 року по 18.05.2015 р. минуло більше ніж 1 рік. У зв`язку з чим вказані виконавчі листи, на думку заявниці, подані після закінчення строку на їх пред`явлення до виконання та не підлягають виконанню.

Ухвалою суду від 11.01.2020 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено справу до розгляду на 29.01.2020 р.

29.01.2020 р. розгляд справи відкладено на 11.02.2020 р. о 14:00.

11.02.2020 року ОСОБА_1 подано уточнену заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, яка доповнена вимогами про визнання дій державного виконавця Київського ВДВС Карпенко Т.О. щодо відкриття виконавчих проваджень 06.06.2013 р. та їх здійснення до 30.12.2014 р. неправомірними, а також клопотання про залучення до участі у справі Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). (а.с. 33-37).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2020 року уточнену заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, залишено без розгляду.

Також ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання, - відмовлено.

З вказаними ухвалами не погодилась ОСОБА_1 , оскарживши їх в апеляційному порядку, подавши апеляційні скарги.

Так, в апеляційній скарзі на ухвалу місцевого суду від 11.02.2020 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, прохає її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що виконавчі листи подані після закінчення строку на їх пред`явлення, тому суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви.

Крім цього, зазначає, що 11.02.2020 р. о 08:30 год. нею отримано від АТ «Укргазбанк» відзив на заяву, а також копії постанов про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Київського ВДВ, про які їй не відомо. У зв`язку з чим до початку судового розгляду 11.02.2020 року подано уточнену заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, яка доповнена вимогами про визнання дій державного виконавця Київського ВДВС Карпенко Т.О. щодо відкриття виконавчих проваджень 06.06.2013 р. та їх здійснення до 30 грудня 2014 р. неправомірними, а також клопотання про залучення до участі у справі Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Між тим, вказані уточнення безпідставно були відкинуті місцевим судом без будь-яких обґрунтувань.

Вважає, що заява про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню повинна була розглядатися за участю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, про що було подано відповідне клопотання, яке не вирішено місцевим судом.

В апеляційній скарзі на ухвалу місцевого суду від 11.02.2020 року про залишення без розгляду уточненої заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, прохає скасувати вказану ухвалу суду та направити уточнену заяву для продовження розгляду.

Вважає, що подана уточнена заява відповідає змісту ст. 183 ЦПК України, тому у суду були відсутні підстави для її повернення без розгляду.

Відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали суду від 11.02.2020 р. учасниками справи не подавався.

Представник стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Місцевим судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 386 к-ф від 18 лютого 2008 року у розмірі 26 610,03 долари США, шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме автомобіль марки OPEL Vektra OZCF69 д.н.з НОМЕР_3 , який належить їй на праві приватної власності.

Стягнуто з неї на користь банку судові витрати у розмірі 1820 грн.

16.01.2012 року на підставі рішення суду від 21.11.2011 р. видані два виконавчі листи, які в подальшому передані на виконання Київському ВДВС м. Полтави.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2012 року у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

19.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (том 5 а.с. 17).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 09 січня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.11.2011 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 03.10.2012 року залишено без змін.

06.06.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 2-97 від 16 січня 2012 року.

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2014 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2011 року, додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного суду від 09 січня 2013 року залишено без змін.

30.12.2014 р. виконавчий лист № 2-97/11, виданий Київським районним судом м. Полтави від 16.01.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 боргу повернуто стягувачу на підставі п. 7 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Постановами головного державного виконавця Київського ВДВС Карпенко Т.О. від 14.05.2015 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 2-97/11 про стягнення з ОСОБА_1 боргу та судових витрат (т. 6 а.с. 22).

18.05.2017 р. виконавчі листи № 2-97/11 повернуто стягувачу на підставі п. 5,7 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» (т. 3 а.с. 109,111).

09.08.2018 р. виконавчі листи повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

13.09.2018 р. постановами приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження з виконання вказаних виконавчих листів, накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника ОСОБА_1

01.10.2018 р. направлено вимогу ОСОБА_1 про виконання рішення суду в 5-денний термін та явку до приватного виконавця.

Постановами приватного виконавця Гречин Н.В. від 01.10.2018 р. та 22.11.2018 р. накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на банківських рахунках (том 3 а.с. 123,124, 126, 128, 130,131,133,136,том 4 а.с. 208-211).

Постановами приватного виконавця Гречин Н.В. від 29.07.2019 р. вказані виконавчі листи повернуті стягувачу згідно поданих заяв.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що строк на пред`явлення виконавчих листів перервався 30.12.2014 р., коли виконавчі листи були повернуті стягувачу, та розпочався спочатку. Виконавчі листи були пред`явлені повторно 18.05.2015 р. з дотриманням передбаченого законом строку.

При постановленні ухвали від 11.02.2020 року про залишення без розгляду уточнень до заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що подання таких уточнень не передбачено ст. 432 ЦПК України, уточнення за змістом є скаргою на дії державного виконавця.

Перевіряючи ухвалу суду від 11.02.2020 р. про залишення без розгляду поданих заявницею уточнень до заяви, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Частиною другою статті 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Відповідно до частини третьої статті 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Згідно положень ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України).

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 183 ЦПК України встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Зокрема в частині першій статті 183 ЦПК України зазначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо)

Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником .

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до ч. 4 ст. 184 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Перевіривши подане ОСОБА_1 уточнення до заяви від 11.02.2020 року колегія суддів встановила, що воно відповідає вимогам ч. ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України, оскільки містить відомості, передбачені вказаними положеннями процесуального закону.

При цьому, суд першої інстанції, пославшись на те, що вказана заява містить вимогу щодо оскарження дій державного виконавця, яка за змістом є скаргою на дії державного виконавця, не звернув увагу на положення п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, якою встановлено випадки повернення позовної заяви в разі порушення правил об`єднання позовних вимог.

Крім того, вказані уточнення подані заявницею до судового засідання, яке відбулося 11.02.2020 р. у відсутність ОСОБА_1 , яка до суду не з`явилася, подавши заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що судову повістку отримано нею у день судового засідання о 08:30 год. 11.02.2020 р. Крім цього, у цій заяві ОСОБА_1 вказує, що отримала відзив на заяву від АТ «Укргазбанк», на який бажає надати відповідь (т. 6 а.с. 39).

Як установлено колегією суддів, відомості про належне повідомлення заявниці про день, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні.

Між тим, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини, розглянувши справу у відсутність заявниці, яка належним чином не повідомлена про день, час і місце розгляду справи.

Крім цього, поза увагою місцевого суду залишилося клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), яке не було вирішено судом (т. 6 а.с. 36-37).

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про день, час і місце розгляду справи, колегія суддів позбавлена можливості вирішити питання щодо поданих уточнень та надати оцінку правомірності ухвали щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379 ч. 1 п. 4, ст. ст. 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвали Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2020 року скасувати.

Направити справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун