УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.

секретаря Зубрицької Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу, постановлення окремої ухвали,-

ВСТАНОВИВ:

До Богунського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач зазначає, що 12.07.2019 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 як позичальник отримав грошові кошти в сумі 1 365 394,13 грн. із зобов`язанням повернення в строк до 23.01.2018 року.

Посилаючись на ухилення з боку відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути суму заборгованості, відшкодувати судові витрати.

За наслідком подання відповідачем відзиву на позовну заяву позивач ОСОБА_1 звернувся із письмовими поясненнями, де звертає увагу суду на подвійному громадянстві відповідача, який є громадянином України, та, одночасно, громадянином республіки Польщі, маючи паспорти громадянства даних держав.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 намагається ввести суд в оману шляхом повідомлення неправдивих відомостей з приводу того, що будь-який договір ним, як ОСОБА_2 , не підписувався, стороною правочину є інша особа, підписи в графі позичальник ним не проставлялись.

Посилаючись на підтверджуючі документи в доведення наявності у відповідача громадянства двох держав, позивач просить накласти штраф в порядку ст. 148 ЦПК України через зловживання процесуальними правами; винести окрему ухвалу, якою, повідомити Управління ДМС у Житомирській області про порушення громадянином України ОСОБА_2 . ст. 4 Конституції України та п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство», інформувати Житомирський ВП ГУНП в Житомирській області про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 205-1 КК України, що виявилось у поданні неправдивих відомостей у документах, поданих для проведення державної реєстрації юридичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства. Такими, зокрема, можуть бути: вчинення інших аналогічних (наведеним статтею) дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Виниклий між учасниками спір має предметом дослідження, та, відповідно, потребує доведення з боку учасників, обставини укладення договору позики між особами, фактичне отримання грошової суми, ухилення від виконання обов`зку її повернення. Суд звертає увагу, що визначення належного відповідача за пред`явленими вимогами відбувається за сукупністю всіх з`ясованих обставин у їх взаємному зв`язку, тобто не лише з огляду на визначені у договорі ідентифікуючі дані особи, але й за умови фізичної участі в досягненні домовленостей та укладенні договору.

За поданим відзивом відповідач заперечує саме підписання договору, тобто як участь в укладенні правочину.

У відповідності до ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Використання відповідачем наданих прав шляхом висловлення заперечень з приводу заявленого позову суд не може вважати зловживанням процесуальними правами, а тому підстави для застосування заходів процесуального примусу відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Обов`язовою умовою постановлення окремої ухвали є не лише виявлення факту невідповідності вимогам законодавства певних обставин (фактів), але й з`ясування на час прийняття відповідного процесуального рішення кореспондуючого закону чи іншого нормативно-правового акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

З`ясування обставин про порядок набуття громадянства іншої держави відповідачем, можливі стадії припинення громадянства не входять до предмета спору, постановлення окремої ухвали, що входить до дискреційних повноважень суду, є передчасним.

Не є також можливим повідомлення про вчинення кримінального правопорушення через постановлення окремої ухвали, оскільки достатні підстави вбачати вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 КК України, у суду відсутні.

Суд звертає увагу, що згідно з ч.1 ст. 214 КК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивач не позбавлений права на самостійне подання заяви до органу досудового розслідування з викладенням відомостей про обставини кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 44, 148, 262 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів процесуального примусу, постановлення окремої ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.М.Лєдньов