У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1499/17

Номер провадження 2-др/184/1/20

20 серпня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевського міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у справі №184/1499/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування, -

В С Т А Н О В И В:

До Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 12.08.2020 р. надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у справі №184/1499/17 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування. Зазначена заява мотивована тим, що рішенням суду від 09.10.2017 р. позов було задоволено, однак судовим рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, а саме: витрат на правову допомогу у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів від 27.04.2006 р. №590, станом на 2017 рік. У зв`язку із наведеним, позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Виконавчого комітету Покровської міської ради на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 7200,00 грн. Зазначені витрати підтверджені довідкою, підписаною ОСОБА_3 11.08.2020 р., завірену ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якої в період з липня по жовтень 2017 р. у порядку представництва по справі №184/1499/17 і у зв`язку з підготовкою даної справи до розгляду, ОСОБА_1 було сплачено готівкою 7200 грн. 00 коп., у тому числі: 4800 грн. за представництво справи у суді; 800 грн. за участь у засіданні комісії Виконавчого комітету Покровської міської ради, при підготовці до вказаної справи; 1600 грн. за відрив юрисконсульта ОСОБА_3 від звичайних занять і часовими витратами, пов`язаними з поїздками в м. Покров.

Ухвалою суду від 13.08.2020 р. заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду прийнято до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглядом матеріалів справи було встановлено наступне.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2017 р., залишеного без змін апеляційним судом Дніпропетровської області 07.05.2018 р., позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування, було задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Покровської міської ради «Про визначення днів зустрічей ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 26.07.2017 №323». Стягнуто з Покровської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 грн.00 коп.

Як вбачається із матеріалів справи №184/1499/17, стягнуті на користь позивача судові витрати у розмірі 640 грн.00 коп. являють собою сплачений останнім судовий збір. Інших доказів понесення позивачем та його представником судових витрат, матеріали справи не містять. Із журналу судового засідання від 09.10.2017 р. вбачається, що судом були досліджені всі наявні по справі письмові матеріали, зауважень, доповнень не надходило.

25.06.2018 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист щодо стягнення з Покровської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 грн.00 коп. із терміном пред`явлення до 07.05.2021 р.

22.01.2019 р. виконавчим комітетом Покровської міської ради по справі №184/1499/17 було здійснено безспірне списання коштів згідно заяви стягувача у сумі 640 грн. 00 коп., про що свідчить виписка по рахунку, наявна в матеріалах справи.

Таким чином, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, у випадку, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Аналогічну норма містилась і у ст. 220 ЦПК України (у редакції Закону до 03.10.2017 р.).

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінювати суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не дослідженні в судовому засіданні.

Так, в силу вимог ст. 79 ЦПК України (в редакції Закону до 03.10.2017 р., що діяла на момент звернення з позовом) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду; 4) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Стороні по справі, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.; граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.ч.2,3 ст. 85 ЦПК України в редакції Закону до 03.10.2017 р.). При цьому, відповідно до ст. 60 ЦПК України (в редакції Закону до 03.10.2017 р.) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України (у чинній редакції) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 137 ЦПК України ЦПК України (у чинній редакції) витрати за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 138 ЦПК України визначений перелік витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду. Зокрема, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розподіл судових витрат між сторонами проводиться судом в порядку ст. 141 ЦПК України, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи зазначене та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про фактичне виконання відповідачем рішення суду та ненадання позивачем у справі у строки, встановлені цивільним процесуальним законодавством, доказів понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, що унеможливлює, зважаючи на вимоги ст. 270 ЦПК України, ухвалення судом додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 12, 13, 81, 89, 133 -141, 258-260, 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі через Орджонікідзевський міський суд апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина