Житомирський апеляційний суд
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/15911/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 25 жовтня 2019 року суддею Чішман Л.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 30 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - Управління), у якому, з урахувань заяв від 22.08.2019 та 10.09.2019 (а.с. 64-65, 94-102), просив відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 502654,44 грн матеріальної та 600000 грн моральної шкоди, завданої незаконними діями посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень.

В обґрунтування позову послався на те, що 21.09.2009 Богунський районний суд м. Житомира ухвалив рішення про перерахунок та виплату йому пенсії з 22.05.2008 без зазначення кінцевої дати, яке, за результатами перегляду у апеляційному та касаційному порядку, залишено без змін. Зазначене судове рішення тривалий час не виконувалось. Лише 31.05.2018 на його картковий рахунок перераховані кошти у сумі 156515,19 грн, при цьому протиправно поставлено кінцеву дату нарахування пенсії 22.07.2011, хоча рішення суду не містило обмежень щодо дії його у часі. Крім того, не виконане рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.11.2012 у справі №2-А-703/2012, не проведено нарахування компенсації нарахованої, але не виплаченої пенсії у зв`язку із втратою частини пенсії. Вищезазначені судові рішення виконані в частині виплати заборгованості за перерахунком його пенсії за попередній період, тобто з 22.05.2008 по 22.07.2011 лише 31.05.2018, а з 22.07.2011 - не виконуються і в частині фактичного нарахування встановленої пенсії.

Незаконними діями Управління обмежені його конституційні права, заподіяна матеріальна шкода у сумі 502 654,44 грн, яка складається з недоплати до пенсії з урахуванням індексу інфляції за 2011-2018 роки (157301,7х257,7%=405366,48 грн) та трьох відсотків річних за 2011-2018 роки (405366,48х24%), а також моральна шкода, яка полягає у погіршенні стану здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків, втраті звичайного способу життя, яку він оцінює у сумі 600000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке є правонаступником Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку грошову суму у розмірі 2000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення його позовних вимог.

ОСОБА_1 послався на обставини, якими обґрунтовував позовні вимоги, та яким, на його думку, судом не надано належної оцінки. Вважає рішення суду упередженим та немотивованим, таким, що не відповідає ст. 56 Конституції України та ухвалено без урахування судової практики у подібних правовідносинах, факту бездіяльності і протиправних дій органів державної влади щодо своєчасного виконання судових рішень, зокрема керівництва Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Також вважає, що, враховуючи обставини справи, тривалий характер порушення його прав, суд безпідставно зменшив визначену ним суму відшкодування моральної шкоди.

У відзиві представник Управління просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 . та представника Управління, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих осіб.

Положеннями статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2009 у справі №2-А-7160/09 за позовом ОСОБА_1 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 22.05.2008 року пенсії, як постраждалому 1 категорії, особі з інвалідністю ІІ групи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірах відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Визнано неправомірною відмову в перерахунку пенсії та додаткової пенсії за шкоду здоров`ю. Рішення набрало законної сили 14.02.2011 (а.с.10-13)

28.11.2012 року Богунським районним судом м. Житомира винесено постанову у справі №2-А-703/2012, якою визнано неправомірною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області по проведенню виплати ОСОБА_1 пенсії нарахованої за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2009 та зобов`язано Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області провести компенсацію нарахованої, але не виплаченої пенсії в зв`язку із втратою частини пенсії. Постанова набрала законної сили (а.с. 56-57).

На виконання постанови Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2009 у справі №2-А-7160/09 Житомирським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області 31.05.2018 року на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано 157 301,70 грн (а.с. 22, 66).

Аналіз положень статей 11, 22 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Встановивши, що відсутні умови необхідні для відшкодування шкоди, суд першої інстанції, зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків.

У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2009 у справі №2-А-7160/09 зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У вказаному судовому рішенні суд не визначив конкретної суми вираженої у грошових одиницях, тому таке зобов`язання не є грошовим. Відповідно суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову в частині стягнення коштів відповідно до ст. 625 ЦК України.

Окрім того, правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, урегульовані Законом України «Про виконавче провадження», а тому несплачена позивачу сума пенсії, що підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою чи збитками, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті в порядку виконання постанов адміністративного суду, відтак норми ст.ст. 22, 1166 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Отже, з урахуванням вимог закону та заявлених позовних вимог, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди.

Підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» відсутні, оскільки дана норма Закону передбачає відповідальність у разі не перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів, а у даному випадку рішення суду про здійснення перерахунку пенсії носило зобов`язальний характер та не містило вимог про стягнення певної грошової суми.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що протиправність дій відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира Житомирської області, правонаступниками якого були Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області та у подальшому Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, встановлена постановами Богунського районного суду м. Житомира від 21.09.2009 року та від 28.11.2012 року, які набрали законної сили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказана обставина доказуванню не підлягає.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки, відповідачем було неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, а у подальшому допущено неправомірну бездіяльність щодо виплати йому пенсії, нарахованої за постановою суду від 21.09.2009 року, неправомірно не проведено нарахування та виплату компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію, що призвело до моральних переживань з боку позивача та докладання додаткових зусиль для звернення до суду з відповідними вимогами, втрати ним звичайного способу життя, вимушеного витрачання часу для вивчення нормативно-правових актів, поїздок до суду, збирання додаткових доказів та інше.

При цьому судом враховано характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, витрачені позивачем для захисту його прав, та оцінено розмір моральної шкоди у сумі 2000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги про протилежне суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №320/749/17-ц, від 05.09.2018 у справі №644/6080/16-ц, від 05.09.2019 у справі №758/12700/15-ц у подібних правовідносинах, які мають враховуватися судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, зокрема щодо розміру грошового відшкодування заданої позивачу моральної шкоди, необхідності їх переоцінки та визначення цього відшкодування у більшому розмірі, тобто стосуються переоцінки доказів, що, відповідно до ст. 89 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 262 ЦПК України та ч. 1 ст. 385 ЦПК України постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав для постановлення окремої ухвали, у зв`язку з чим відповідне клопотання ОСОБА_1 залишає без задоволення. Клопотання позивача про порушення кримінального провадження відносно посадових осіб Управління знаходиться поза межами компетенції суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 10 лютого 2020 року.