Дата документу 06.02.2020 Справа № 333/3625/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3625/19 Головуючий у 1-й інстанції: Кулик В.Б.
Провадження №22-ц/807/485/20 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача: суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Валько Віталія Сергійовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» (далі ТОВ «ГРІН ФАКТОР») звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.01.2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № АР-00098425, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 3 200 грн. з оплатою відсотків, передбачених п. 1.3 цього договору з кінцевим терміном повернення 19.01.2019 року.

26.03.2019 року ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу, на користь нового кредитора ТОВ «ГРІН ФАКТОР».

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у визначені даним договором строки, заборгованість не погасив. У зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 07.06.2019 року становить 14 206 грн. 69 коп., з них: заборгованість по сумі кредиту 3 200 грн., заборгованість по простроченим відсоткам 1 024 грн., пеня 9 840 грн., штраф 100 грн., сума нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми 42 грн. 69 коп., тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Із урахуванням викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГРІН ФАКТОР» заборгованість за кредитним договором № АР-00098425 від 04.01.2019 р. у загальному розмірі 14206,69 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» 3200,00 грн заборгованість по сумі кредиту, 1 024,00 грн заборгованість по простроченим відсоткам, 4 400 ,00 грн пеня, 42,69 грн сума нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми, а разом 8 666 ,69 грн заборгованості за кредитним договором № АР-00098425 від 04 січня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» 1 171,89 грн витрат по сплаті позивачем судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Валько Віталія Сергійовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідач не був належним чином повідомлений про зміну кредитора в зобов`язанні, що виникли з кредитного договору № АР-00098425 від 04.01.2019 року. Обов`язковою умовою кредитного договору в частині передання своїх прав за Договором третій стороні є не просто повідомлення іншої сторони, але й вчинення цього повідомлення у формі змін до Договору з обов`язковим підписанням Сторонами, чого дотримано не було. Крім того, судом при розподілі судових витрат не враховано, що відповідач має статус учасника бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ГРІН ФАКТОР» , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонгами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгруниттоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В силу вимог ч.1та ч.2ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019року це192100грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджетна 2019рік» з 1січня 2019року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921грн.(1921грн.Х 100=192100грн.)), крім тих,які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 04.01.2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» (яке має статус фінансової установи) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № АР-00098425 (далі по тексту Договір), відповідно до умов якого, кредитор надав останньому кредитні кошти в розмірі 3 200 грн., з терміном користування до 19 січня 2019 року (з можливістю продовження цього терміну за певних умов), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних) (а.с. 5, 6).

Відповідно до Договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3 200 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 10).

Наслідками порушення Договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати кредитору неустойку (в разі порушення строку повернення кредиту та сплати процентів пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми; в разі прострочення сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів додатково до пені сплатити штраф в розмірі 100 грн.

Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець передає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 3 200 грн., а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі та порядку, що визначені цим кредитним договором.

Відповідно до п. 1.3 Договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом. Проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним, (730 % річних) та налягають сплаті кредитодавцю позичальником за його власним вибором: в день повернення суми кредиту або до дня повернення суми кредиту за весь період користування кредитом наперед) (п. 1.3 кредитного договору). Передбачені цим пунктом проценти за користування кредитом нараховуються виключно за період, на який надається кредит (п. 3.1 кредитного договору) або до дня повернення кредиту у випадку автоматичного продовження терміну користування кредитом відповідно до п. 4.1 цього кредитного договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору у випадку, якщо позичальник у день повернення кредиту не сплатить кредитодавцю суму, достатню для повернення суми кредиту та сплати нарахованих процентів (п. 4.2 кредитного договору), позичальник зобов`язаний з наступного дня після настання дати остаточного розрахунку за кредитом сплачувати кредитодавцю пеню в розмірі 2,5 % від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної сплати вказаної суми.

Згідно з п. 5.2 Договору у випадку прострочення позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 14 календарних днів, позичальник додатково до пені, передбаченої п. 5.1 цього кредитного договору, сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на на 07 червня 2019 року становить становить 14 206 грн. 69 коп., з них: заборгованість по сумі кредиту 3 200 грн., заборгованість по простроченим відсоткам 1 024 грн., пеня 9 840 грн., штраф 100 грн., сума нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних від простроченої суми 42 грн. 69 коп.

Відповідно до п. 6.3 Договору, сторони дійшли згоди, що кредитодавець вправі на свій розсуд та без обмежень уступати (передавати) належні йому за цим Договором права будь-яким третім особам.

ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» відступило право вимоги за Договором на підставі договору факторингу від 26 березня 2019 року на користь нового кредитора, яким було ТОВ «ГРІН ФАКТОР», юридична особа, яка створена та існує відповідно до законодавства України, ідентифікаційний код за , місцезнаходження: 54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 13/5, офіс 29 (а.с. 15-22), про що відповідача було письмово повідомлено (а.с. 24, 25).

26.03.2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» та ТОВ «ГРІН ФАКТОР» було укладено договір факторингу № ЛК-26/03-19, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № АР-00098425 від 04.01.2019 року (а.с. 15-21), про що свідчить виписка з Додатку № 1 до Акту приймання-передачі документів до договору факторингу, а саме реєстр документів, що передаються клієнтом факторингу на підставі договору факторингу (а.с. 22).

26.03.2019 року та 24.05.2019 року ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» направило ОСОБА_1 письмове повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні, що виникли з кредитного договору № АР-00098425 від 04.01.2019 року (а.с. 24, 25), про що свідчить фіскальний чек Укрпошти від 24.05.2019 року (а.с. 23).

Отже, згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України новим кредитором за цими зобов`язаннями стало ТОВ «ГРІН ФАКТОР».

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Встановивши, що між ТОВ «ЛАЙМ КЕШ» та відповідачем укладено кредитний договір, умови якого ТОВ « ЛАЙМ КЕШ» виконав, кошти позичальнику передав, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ « ГРІН ФАКТОР», як новому кредитору відповідно до договоу факторингу від 26 березня 2019 року.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, дійшовши правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову позову.

Апеляційний суд не приймає аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не було належним чином повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, оскільки він не отримував повідомлення про заміну такого, а отже, ТОВ «ГРІН ФАКТОР» не є належним стягувачем, з огляду на таке.

Відповідно до змісту статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Крім того, якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора, то це не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (статті 516, 613 ЦК України). Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань взагалі.

Вищевикладене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15.

Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні

Однак, матеріали справи не містять доказів про те, що боржник зверталася до нового кредитора з вимогою надати докази переходу прав у зобов`язанні, й останній відмовив боржнику у наданні таких документів.

Крім того, слід зазначити, що п. 6.3 кредитного Договору передбачено, що кредитодавець вправі на свій розсуд та без обмежень уступати (передавати) належні йому за цим Договором права будь-яким третім особам.

Матеріали справи містять підтвердження направлення ОСОБА_1 письмового повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні (а.с. 24,25).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, суд першої інстанції неправильно розподілив судові витрати без урахування тієї обставини, що відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- учасників бойових дій, то колегія суддів не приймає аргументи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову на обидві чсторони пропорційно розміру задоволеих позовних вимог.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

В даній справі розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто вказані вимоги не пов`язані з порушенням прав скаржника, як учасника бойових дій, тому він не звільняється від сплати судового збору.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд в постанові від 12 грудня 2018 року у справі №295/4972/17, в постанові від 12 грудня 2018 року у справі №482/1757/16, в ухвалі від 06 вересня 2019 року у справі №185/5102/18.

Враховуючи, що суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги позивача та дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 1171,89 грн. за подання позовної заяви.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Валько Віталія Сергійовича у цій справі залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 06 лютого 2020 року.

Головуючий суддя - доповідачСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.