22-ц/812/189/20Провадження 22-ц/812/189/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Чулупа О.С., в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та заявою про забезпечення такого позову.

ОСОБА_3 просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_1 , автомобіль « Mazda CX-7», д/н НОМЕР_2 , причіп вантажний НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 .

В обґрунтування заяви зазначає що транспортні засоби, які є спільним майном подружжя, зареєстровані на ім`я відповідача, в зв`язку з чим останній може відчужити їх на користь третіх осіб, що утруднить чи зроблять неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2019 року в задоволенні заяви позивачки ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що будь-яких доказів про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду заявниця суду не надала в заяві обґрунтованих аргументів не надала.

В апеляційній скарзі заявниця посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до неможливості виконання судового рішення.

Просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір про поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просила накласти арешт на«ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_1 , автомобіль «Mazda CX-7», д/н НОМЕР_5 , причіп вантажний НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 .

Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області від 21 січня 2020 року № 31/14-243 за ОСОБА_2 станом на 20 січня 2020 року зареєстровані: причіп ПГМФ 830400, номерний знак НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_6 та транспортний засіб ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 .

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне йому спірне рухоме майно заявниця посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що майбутнє судове рішення може бути не виконано, оскільки відповідач може вчинити дії спрямовані на відчуження, пошкодження, знищення майна.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскільки предметом спору є саме поділ спільного майна подружжя, в тому числі і вказані автомобілі, то даний вид забезпечення позову - накладення арешту на спірне майно та заборони вчиняти дії щодо використання цього майна є співмірним із заявленими позовними вимогами. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав для обґрунтованого припущення вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, обраний позивачкою вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно фактично перебуває в його користуванні.

Районний суд, постановляючи ухвалу про відмову в забезпеченні позову не звернув на вказане уваги, та не навів переконливих доводів щодо відсутності реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Так, на адресу апеляційного суду надано витяг з Єдиного державного реєстру транспортних засобів з якого вбачається, що спірний автомобіль «Mazda CX-7», д/н НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_9 перереєстровано 20 липня 2019 року на нового власника ОСОБА_4 на підставі договору укладеному в ТСЦ (а.с.199-200). Таким чином, вказаний автомобіль відповідачем відчужено після подачі до суду позовної заяви.

Враховуючи, що відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України арешт накладається на майно належне саме відповідачу, заява позивачки про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на причіп ПГМФ 830400, номерний знак НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_6 та транспортний засіб ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 , які зареєстровані за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

Повний текст постанови виготовлено 06.02.2020 року.