Справа № 645/971/20
Провадження № 2/645/984/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі - Малій О.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Чернікової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Іванова Н.О., яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 18.02.2020 №18-02/20, звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На обґрунтування позовних вимог адвокат ОСОБА_4 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла двоюрідна сестра позивача ОСОБА_3 . Позивач є єдиним її спадкоємцем. 05.02.2020 Позивач звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контор, відокремлений підрозділ якої розташований за адресою м. Харків, вул. Василя Мельникова, 2, із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину після його двоюрідної сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Інших заяв до спадкової справи не подано. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку із пропущенням Позивачем строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання із спадкодавицею за однією адресою на час відкриття спадщини. Шестимісячний строк для звернення Позивача із заявою про прийняття спадщини сплив 10 січня 2020 року; Позивач прострочив подання заяви на 25 днів. Проте пропуск строків відбувся з поважних причин. Так, Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . На момент відкриття спадщини Позивачу було 87 років, що є похилим віком. Позивач має низку хронічних хвороб, що у сукупності не дозволяло йому самостійно дістатися до відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори знаходиться майже в годині їзди від місця проживання Позивача. Зважаючи на наведені поважні причини, адвокат Іванова Н.О. просила суд визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 року провадження по вищевказаній справі відкрито.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 року постановлено закрити підготовче засідання за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини; призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 серпня 2020 року на 09 год. 00 хв.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Чернікова С.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Зокрема, адвокат Чернікова С.О. пояснила, що загальний слабкий стан здоров`я позивача, викликаний його дуже похилим віком та низкою хронічних захворювань, створив для Позивача об`єктивні, істотні, непереборні труднощі в поданні заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Позивач не мав можливості самостійно дістатися до нотаріальної контори. Зазначила, що позивач прострочив подання заяви лише на 25 днів. У зв`язку з цим, виходячи з ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, причини пропуску Позивачем строку прийняття спадщини є поважними, а отже наявні підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідач, Харківська міська рада, у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив на позов, в якому відповідач, посилаючись на Лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4 13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», стверджує про відсутність у позивача поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, та як наслідок на відсутність підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник позивача у відповіді на відзив, послалася на те, що ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України не визначено чіткий перелік обставин, які можуть бути визнані судом поважними, або тих обставин, які в будь якому разі не мають визнаватись судом поважними. Лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ не є джерелом права, а є інформацією про узагальнення судової практики, що було здійснено в 2013 році. А згідно з ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.09.2018 року по справі № 646/1079/17 встановлено «Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшли висновку про те, що позивач через свій похилий вік та стан здоров`я протягом 6 місяців після смерті сина не звернулася із заявою про прийняття спадщини, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.». Відповідно до ч. 2 ст. 1269 Цивільного кодексу України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Тож як тільки Позивач відчув покращення свого стану, мав фізичну можливість пересуватись містом, він вчинив дії, передбачені законом особисто подав заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

У судовому засідання було допитано свідка ОСОБА_5 , який повідомив суду, що є зятем позивача. У позивача та померлої ОСОБА_3 були добрі, приязні стосунки. Позивач тяжко пережив звістку про смерть своє двоюрідної сестри ОСОБА_3 . Позивач є людиною похилого віку та має хронічні захворювання. Позивач не міг самостійно займатися похованням померлої, саме тому цим займався свідок ОСОБА_5 . Через стан здоров`я позивач не міг без сторонньої допомоги залишати місце проживання та вільно пересуватися містом. Переживання через смерть ОСОБА_3 , систематичне розпиття сином ОСОБА_2 , з яким проживав останній, алкогольних напоїв, призвело до загострення хронічних хвороб Позивача. Через це орієнтовно у листопаді 2019 року ОСОБА_5 разом із дружиною ОСОБА_6 забрали Позивача до себе. Позитивна обстановка вдома покращили фізичний та психічний стан Позивача. Як тільки це сталося, одразу ж позивач звернувся до нотаріальної контори.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Харків померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.07.2019, серія НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1999 р., реєстраційний №8-99-166328, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова, станом на 10.07.2019 у квартирі за адресою АДРЕСА_2 була зареєстрована лише ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що 05.02.2020 Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 65459817; номер у нотаріуса 87П/2020) після смерті ОСОБА_3 (витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №59288598 від 05.02.2020).

Судом встановлено, що 05.02.2010 Позивач ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини за ОСОБА_3 ю до Відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори (заява зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №197; спадкова справа №87П/2020).

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Хлитсун О.В., у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено у зв`язку із пропущенням Позивачем строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання із спадкодавицею за однією адресою на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 була двоюрідною сестрою позивача ОСОБА_2 .

Так, відповідно до посвідки про народження, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження за 1932 р.16 квітня місяця зроблений відповідний запис. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 ).

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у м.Харків, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 1935 року жовтня місяця 22 числа зроблений відповідний запис за №9-6873. Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до запису акта про шлюб №643 ОСОБА_11 вступила у шлюб з ОСОБА_9 , та після шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_12 ».

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у с.Толоконне, Мікояновського р-ну, Курської області, про зо у книзі записів актів громадянського стану про народження 1950 року жовтня місяця 5 числа зроблено відповідний запис за №11430. Батьками ОСОБА_11 є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Таким чином, батько позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , та мати спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , є рідними братом і сестрою. Таким чином, позивач ОСОБА_2 та спадкодавець ОСОБА_3 , є двоюрідними братом і сестрою.

Виходячи з листа Харківської місцевої прокуратури №3 від 22.07.2020 та договору-замовлення на замовлення та проведення поховання, укладеного між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_16 , похованням, а саме отриманням трупу та укладенням договору-замовлення на замовлення та проведення поховання, займався ОСОБА_5 , зять позивача.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №26» Харківської міської ради, на підставі записів у медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який мешкає за адресою АДРЕСА_3 , перебуває на обліку з 2000 року. Діагноз: ІХС, стенокардія стабільна, ІІ ф.кл. атеросклеротичний кардіосклероз; Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН-ІІ-А ст. ДЕП ІІ ст. змішаного генезу; церебральний атеросклероз. З травня 2019 року по травень 2020 року був оглянутий терапевтом 16.07.19, 27.11.19, 04.02.20, 19.05.20, 27.05.20.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи зі змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦКУкраїни про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Згідно з абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Приписами ст. ст.12,81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17.01.1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10. 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно постанови ВС/КЦС №681/203/17-ц від 17.10.2018 року, принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 сплив 10.01.2020 року, позивач звернувся до нотаріальної контори 05.02.2020, а позов до суду було пред`явлено 21.02.2020 року, тобто пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Оскільки поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку судом, суд приходить до висновку, що матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 дійсно не звернувся у встановлений законом строк після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, через неможливість самостійно дістатися до нотаріальної контори, яка викликана похилим віком та слабким станом здоров`я. Суд також враховує незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також те, що Позивач є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 .

Викладені обставини суд вважає поважними і такими, що свідчать про наявність об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для вчинення спадкоємцем ОСОБА_2 дій щодо прийняття спадщини, а також враховуючи, що пропущений строк є незначним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача і визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини в один місяць з дня набрання рішення суду законної сили, який вважає достатнім.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 144, 256, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк, тривалістю у один місяць з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Відповідач Харківська міська рада, , адреса місцезнаходження: 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7.

Повне судове рішення складено 14.08.2020 року.

Суддя-