Номер провадження 22-ц/804/16/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів Соломахи Л.І., Мірути О.А.

за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м.Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року по цивільній справі №257/15810/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Ополинська І.Г.), ухваленого в приміщенні суду в м.Донецьк Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Київського районного суду міста Донецька з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно тексту оскаржуваного рішення ПАТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування позову зазначив, що 28 липня 2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови кредитного договору відповідач не виконував, порушив встановлені терміни щодо повернення суми основного боргу за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом. В порушення Умов надання споживчого кредиту фізичним особам відповідач не погашав основний кредит у передбачених договором сумах, відсотки за користування кредитом. Станом на 30 листопада 2013 року заборгованість з повернення кредиту відповідно до кредитного договору склала 19791,95 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 4869,65 грн., суми заборгованості по процентам за користування кредитом 10653,64 грн., суми комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 2850 грн., штраф (фіксованої частини) 500 грн., штраф (процентної складової) 918,66 грн.

Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 19791,95 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18 373 грн. 29 коп. та судові витрати в загальній сумі 212 (двісті дванадцять ) грн. 41 коп., а всього - 18 585 грн. 07 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року відновлено втрачене судове провадження Київського районного суду міста Донецька по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року відмовлено.

Не погодившись з заочним рішенням Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що Київським районним судом міста Донецька під час ухвалення оскаржуваного рішення, Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, порушено право відповідача ОСОБА_1 на ефективний захист, що виразилось у неналежному повідомленні та формальному підходу до розгляду зазначеної справи.

Посилається на ч.1 ст.225 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення) та звертає увагу, що судом було порушено порядок заочного розгляду справи, адже в ЄДРСР немає ухвали суду по даній справі в якій би зазначалось про заочний розгляд справи.

Під час відкриття та призначення справи до розгляду ухвалою Київського районного суду міста Донецька від 10 січня 2014 року на 17 січня 2014 року судом не було забезпечено належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання. Також судом не проведено дій щодо встановлення місця проживання/перебування відповідача, не зроблено виклик до суду через оголошення у пресі, не направлено судових повісток та інших документів відповідачу відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення).

17 січня 2014 розгляд справи не відбувся, проте в ЄДРСР немає ухвал суду щодо відкладення розгляду на іншу дату. Суд в порушення вимог ст.ст.163, 225 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення), 20 лютого 2014 року здійснив заочний розгляд справи, без ухвали про такий розгляд, та постановив заочне рішення.

Звертає увагу, що він ( ОСОБА_1 ) не підписував договір б/н від 28.07.2008 року, на який посилається ПАТ КБ «Приватбанк», та ніколи не отримував від Банку кредитні кошти.

В оскаржуваному рішенні судом не наведено жодних розрахунків заборгованості за кредитним договором б/н від 28.07.2008 року, а позивачем не надано належним чином оформленого доказу такої заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем АТ КБ «Приватбанк» не подано.

Представник відповідача адвокат Миклуш М.І. в судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відео конференції з Шевченковьким (останнє судове засідання) та Солом`янським районними судами міста Києва, підтримав доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 04.02.2020р. не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. В судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відео конференції з Солом`янським районним судом міста Києва, підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.1.7 Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519, змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції (2014 рік), передбачав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 224).

Відповідно до частини другої статті 6 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша та друга статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

З матеріалів справи №2-в/15/19 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року, а саме з заяви відповідача про перегляд заочного рішення, вбачається, що одним з доводів заяви є неналежне його (відповідача) повідомлення судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи (а.с.2-4, матеріалів за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення).

В апеляційній скарзі відповідач також зазначив про неналежність його повідомлення судом першої інстанції про час та місце розгляду справи. (т.1 а.с.50-57, матеріали справи №2-в/185/15/19).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції)

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86 пленарному засіданні, м.Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі статтею 10 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи №2-в/15/19 за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року, та в матеріалах справи №2-в/185/15/19 про відновлення втраченого судового провадження №257/15810/13-ц, відсутні дані щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

З матеріалів судової справи вбачається, що через втрату матеріалів справи ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі №257/15810/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором в частині ухвали Київського районного суду м.Донецька від 10 січня 2014 року про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду, а також заочного рішення по даній справі від 20 лютого 2014 року (т.1 а.с.6-11). Тобто інші матеріали по даній справі відсутні, в тому числі ті, що підтверджують належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Принцип рівності сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, оскільки матеріалами справи не підтверджено належне повідомлення судом першої інстанції відповідача про час і місце розгляду справи, то фактично мало місце недодержання принципу змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи викладене, заочне рішення Київського районного суду м.Донецька від 20 лютого 2014 року підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно рішення Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року, відновленого ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2019 року, судом першої інстанції встановлено, що 28 липня 2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідачу були надані грошові кошти в розмірі 10000 грн., з сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

Основним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 , на чому він наполягав і в судовому засіданні апеляційного суду, є те, що він не підписував заяви б/н від 28.07.2008 року та інших документів, які б свідчили про укладання кредитного договору з позивачем, не отримував платіжних карт та грошових коштів, взагалі ніколи не був клієнтом АТ КБ «Приватбанк».

Також відповідачем в апеляційній скарзі було порушено клопотання про витребування з АТ КБ «Приватбанк» документів, яке ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 вересня 2019 року, було задоволено (т.1 а.с.95-97). Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» оригінали документів, що підтверджують позовні вимоги, зокрема: кредитного договору, укладеного 28 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», документів на підтвердження отримання кредитних коштів ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості на час звернення позивача з даним позовом до суду.

На виконання ухвали від АТ Приватбанк на адресу апеляційного суду надано наступні ксерокопії документів: анкети-заяви, довідки про умови кредитування, які разом є договором приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 28.07.2008 року; розрахунок заборгованості за договором від 28.07.2008 року; виписку по рахунку, що підтверджує нарахування банком на рахунок кредитних коштів і користування ними (т.1 а.с.149-160).

Згідно наданих позивачем АТ КБ «ПриватБанк», на виконання ухвали Донецького апеляційного суду від 12.09.2019р., ксерокопій документів:

- анкети-заяви від 26.07.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 26 липня 2008 року, підписав дану анкету-заяву, чим дав згоду, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, встановлено кредитний ліміт 10000 грн. (т.1 а.с.149, 150);

- довідки про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна GOLD MINI», з якої вбачається, що надана відповідачу кредитна лінія є поновлювальною, пільговий період складає 30 днів за кожною тратою, валюта картрахунку UAH; базова процентна ставка у місяць 2,5% (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік); розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, який слідує за звітним (т.1 а.с.150). Згідно даних в анкеті-заяві 12.08.2008р. видана платіжна карта № НОМЕР_1 з терміном дії в два роки.

- виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 за угодою від 12.08.2008р. - встановлено 26.07.2008р. кредитній ліміт 7000 грн. (т.1 а.с.153-160); в грудні 2008 року та лютому 2009 року на картку внесено готівку в розмірі 399 грн. та 1115 грн. відповідно, інших зарахувань на карту здійснено не було.

Також судом встановлено, що згідно оскаржуваного рішення та наданих суду апеляційної інстанції розрахунків, станом на 30 листопада 2013 року заборгованість з повернення кредиту відповідно до кредитного договору склала 19791,95 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом 4869,65 грн., суми заборгованості по процентам за користування кредитом 10653,64 грн., суми комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 2850 грн., штраф (фіксованої частини) 500 грн., штраф (процентної складової) 918,66 грн.

30 вересня 2019 року до Донецького апеляційного суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Миклуш Марини Ігорівни про призначення почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.166, 167).

21 листопада 2019 року в ході судового засідання, яке відбувалося в режимі відеоконференції з Солом`янським районним судом м.Києва, відповідач ОСОБА_1 ще раз заявив клопотання про витребування оригіналів документів у позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», мотивуючи його тим, що до розгляду клопотання від 30 вересня 2019 року про призначення почеркознавчої експертизи необхідно витребувати у позивача оригінали документів, для подальшого уточнення питань, які слід поставити на вирішення експерту при проведенні судової почеркознавчої експертизи. Також просив витребувати у позивача завірену копію позовної заяви, за наслідками розгляду якої було прийнято оскаржуване судове рішення.

Ухвалою колегії суддів Донецького апеляційного суду від 21 листопада 2019 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування документів задоволено. Витребувано повторно у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» оригінали документів, а саме: кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»; анкетузаяву, яка є договором про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 26.07.2008 року; довідку про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна GOLD MINI»; умови та тарифи, що діяли на час укладення кредитного договору; пам`ятку клієнта. Також витребувано у АТ КБ «Приватбанк» належним чином засвідчену копію позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким 20 лютого 2014 року Київським районним судом м.Донецька було ухвалене оскаржуване рішенні. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», в особі голови правління Петра Крумханзл, витребувані документи надати до Донецького апеляційного суду в строк до 02 грудня 2019 року.

Визнано обов`язковою явку в судове засідання Донецького апеляційного суду в м.Бахмут 03 грудня 2019 року о 11 годину 00 хвилин особисто відповідача ОСОБА_1 і представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» для вирішення питання щодо призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі і відібрання судом зразків підпису, які необхідно надати відповідачу (т.1 а.с.191-193).

Ухвалою колегії суддів Донецького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Миклуш Марини Ігорівни, про призначення судової почеркознавчої експертизи, задоволено. Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експертам поставлено в тому числі питання «чи виконано підпис від імені не ідентифікованої особи у документі під назвою «Заявление (заполняется клиентом)» у графі «Подпись» Розділу «Банковские услуги (заполняется банком)» та у графі «Подпись клиента» Розділу «Отметки банка» (другий аркуш) ОСОБА_1 чи іншою особою?». А також «чи виконано підпис від імені не ідентифікованої особи у документі під назвою «Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная Gold Mini» у графі «Подпись» ОСОБА_1 чи іншою особою?».

Крім того, з метою надання експерту необхідного для дослідження об`єму матеріалу, як це передбачено пп.1.3 п.1 Розділу I Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за №705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5), зобов`язано ОСОБА_1 прибути до Донецького апеляційного суду 17 грудня 2019 року о 13год. 30хв. для відібрання експериментальних зразків підпису та почерку.

Зобов`язано ОСОБА_1 в строк до 17.12.2019 року надати до Донецького апеляційного суду вільні зразки підпису та почерку виготовлені станом на липень 2008 року в кількості не менш 15 документів та аркушів відповідно.

Оголошено у судовому засіданні перерву для виконання вимог даної ухвали до 13 год. 30хв. 17 грудня 2019 року (т.1 а.с.207-213).

Згідно листа представника АТ КБ «Приватбанк» Захарова М.І. від 12 грудня 2019 року Банк не може надати оригінали витребуваних документів через відсутність доступу до архіву Донецького регіонального управління АТ КБ «Приватбанк», яке розташоване на території м.Донецьк (т.1 а.с.219).

Ухвалою колегії суддів Донецького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року оголошено в судовому засіданні перерву до 13 год. 30 хв. 14 січня 2020 року.

Зобов`язано ОСОБА_1 прибути до Донецького апеляційного суду 14 січня 2020 року о 11год. 00хв. для відібрання експериментальних зразків підпису та почерку.

Зобов`язано ОСОБА_1 в строк до 14.01.2020 року надати до Донецького апеляційного суду вільні зразки підпису та почерку виготовлені станом на липень 2008 року в кількості не менш 15 документів та аркушів відповідно (т.1 а.с.226, 227).

Ухвалою колегії суддів Донецького апеляційного суду від 14 січня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Миклуш Марини Ігорівни, про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі № 257/15810/13-ц задоволено. Доручено Шевченківському районному суду міста Києва (03057, м.Київ, вул.Дегтярівська, 31-А) забезпечити проведення 04 лютого 2020 року о 10 годині 30 хвилин судового засідання в режимі відеоконференції.

Зобов`язано ОСОБА_1 прибути до Донецького апеляційного суду 04 лютого 2020 року о 10год. 30хв. для відібрання експериментальних зразків підпису та почерку.

Зобов`язано ОСОБА_1 в строк до 04 лютого 2020 року надати до Донецького апеляційного суду вільні зразки підпису та почерку виготовлені станом на липень 2008 року в кількості не менш 15 документів та аркушів відповідно, а також висновок лікарсько-консультативної комісії про стан здоров`я ОСОБА_1 станом на 14 січня 2020 року.

Оголошено в судовому засіданні перерву до 10 години 30 хвилин 04 лютого 2020 року (т.2 а.с.6-8).

В судовому засіданні апеляційного суду 04 лютого 2020 року представник відповідача адвокат Миклуш М.І. пояснила, що її довіритель не бажає надавати вільні та експериментальні зразки підпису і не заперечує проти скасування ухвали про призначення судової почеркознавчої експертизи від 03 грудня 2019 року, оскільки позивачем по справі не надано оригіналів документів без яких експертиза проведення такої експертизи не можливо.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 лютого 2020 року скасовано ухвалу від 03 грудня 2020 року про призначення експертизи та продовжено розгляд справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Проте відповідач факт підписання ним анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26 липня 2008 року заперечує, тобто не визнає факт укладення та наявності між ним та банком договору про надання банківських послуг. Як зазначено вище представник відповідача посилається на те, що відповідач щодо отримання в кредит грошових коштів до АТ КБ «ПриватБанк» не звертався, кредитних карток не отримував, а отже ніяких кредитних правовідносин між банком та відповідачем не існує.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В порушення частини 5 ст.95 ЦПК України на копії анкети-заяви, яка містить підпис, який виконаний від імені відповідача ОСОБА_1 , не зазначено про наявність у позивача оригіналу цього письмового доказу, на копії міститься печатка Краматорської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» «Для документів». Ким засвідчена зазначена копія в ній не зазначено, засвідчувальний напис має лише підпис, але посада особи, яка засвідчила цю копію, її прізвище, ім`я та по батькові не зазначені, дата засвідчення відповідності копії оригіналу документа також не зазначена.

Так само відсутні реквізити і на довідці про умови кредитування з використанням кредитки «універсальна GOLD MINI», розрахунку та виписці по карті/рахунку № НОМЕР_1 .

Також слід зазначити, що в правових позиціях Верховного суду України, викладених у справах №6-57743св10, №6-29420св10 визначено, що копіями невідомого походження є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом.

Окрім вищезазначеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитної картки «універсальна GOLD MINI» № НОМЕР_1 .

Посилання позивача на те, що оригінали зазначених вище документів знаходиться у місті Донецьку в архіві Донецького регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк», доступ до якого відсутній через проведення антитерористичної операції, не спростовують доводів апеляційної скарги та заперечень відповідача.

Закон України від 12.08.2014 року № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» не містить будь-яких особливостей чи виключень щодо доказування та надання доказів, основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема, змагальності сторін, диспозитивності.

Таким чином, на підставі ч.6 ст.95 ЦПК України, колегія суддів не може взяти до уваги, надані на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», у якості доказів копії анкети-заяви та довідки про умови кредитування від 28.07.2008р.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг - не є доказами, які підтверджують факт укладення між сторонами у цій справі договору про надання банківських послуг та відповідно виникнення у відповідача зобов`язань за цим договором.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про відмову АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки позивачем не доведено, з наданням належних та допустимих доказів, своїх позовних вимог.

Відповідно п.п «б» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено судові витрати відповідача ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у розмірі 365,40 гривень. (матеріали відновленого провадження №2-в/185/15/19, а.с. 48).

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена повністю, з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені ним судові витрати у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції в зазначеному вище розмірі.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Донецька від 20 лютого 2014 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса м.Київ, вул. Грушевського 1Д, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору в зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції 365 (триста шістдесят п`ять) гривень 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2020 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв