Справа №: 423/2214/20
Провадження №: 2/423/579/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2020 року м.Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Архипенко А.В.

за участю секретаря судового засідання Іваненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської міської ради Луганської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В поданому позові він зазначає, що право власності за його матірью на будинок, як виявилось, не було зареєстровано. При цьому, відповідно до Договору купівлі-продажу від 22 серпня 1974 року мати позивача ОСОБА_2 купила будинок за адресою : АДРЕСА_1 . Цей договір був посвідчений нотаріально І-Первомайською державною нотаріальною конторою від 22.08.1974 року , реєстр№ 2846. Після цього була проведена реєстрація права власності в органах БТІ, про що є довідка Попаснянського КП «СКП» - право власності дійсно було зареєстровано за ОСОБА_2 06.09.1974 року, реєстр.№ 376/1б. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення права на спадкове майно, що залишилось після смерті матері із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок і для вирішення питання щодо успадкування будинку рекомендовано звернутися до суду.

Позивач вважає, що згідно із ст. ст.1268, 1269 ЦК України, він прийняв спадщину, бо у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити своє право на домоволодіння, тому вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив позов розглянути за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с.8).

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом даного позову являється питання захисту права власності особи, тому суд має керуватися нормами Цивільного Кодексу України та спеціальним законодавчими актами, стосовно регулювання питання права власності, а також суд враховує узагальнення судової практики із зазначеного питання , складені Вищим спеціалізованим судом України (ВССУ) з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.325, ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

При цьому, згідно положень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07..02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п.5 судам рекомендовано : « Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК)».

Судом встановлено , що батьками позивача були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.08.1967 року (а.с.7). Батьки позивача були між собою в зареєстрованому шлюбі - свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 11.

З Договору купівлі-продажу від 22 серпня 1974 року вбачається, що ОСОБА_2 купила будинок за адресою : АДРЕСА_1 . Цей договір був посвідчений нотаріально І-Первомайською державною нотаріальною конторою від 22.08.1974 року , реєстр№ 2846. Після цього право власності дійсно було зареєстровано за ОСОБА_2 06.09.1974 року, реєстр.№ 376/1б. (а.с. 13)

Попаснянським комунальним підприємством «СКП» , проведено інвентаризацію будинку АДРЕСА_1 з видачею технічного паспорту, де зазначено реєстровий номер 376/1б ( а.с. 4,5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача, ОСОБА_2 померла - свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 13 червня 2019 року (а.с.12).

Після її смерті відкрилася спадщина на будинок за адресою : АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 заповіту не склала. На момент її смерті вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 .. Вони мешкали разом і були зареєстровані за однією адресою. Батько позивача прийняв спадщину після смерті дружини, але спадкових справ не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер - свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 видане Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 03 лютого 2020 року.

Відповідно до постанови Приватного нотаріуса Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області Мирошниченко Н.І., від 15.08. 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок ( а.с.14).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24 червня 1983 р. за №4 (зі змінами внесеними ППВС № 13 від 25.12.1992 та № 15 від 25.05.1998 року), якщо в зазначений строк позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті .

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Частиною 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 325, ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 с т. 331 ЦК України передбачено, що право власності на ново строєне нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав)це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація права власності регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 та передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в 2004 році та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом чи реконструйованого будинку, господарських будівель і споруд, прибудов до них, побудованих до 05.08.1992 року є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна із відміткою про технічне обстеження.

Як вбачається з технічного паспорту (інвентаризаційний № 4626) на спірний будинок, та з довідки Попаснянського КП «СКП» № 245/20 від 15.06.2019 року, право власності за ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 було зареєстроване на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.1974 року реєстр.№ 2846.

Тобто, була проведена реєстрація права власності 06.09.1974 року реєстр.№ 376/1б але правовстановлюючий документ з невідомих причин ОСОБА_2 виданий не був, що позбавляє позивача реалізувати свої спадкові права.

Позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено уст. 3 ЦПК України.

Згідно роз`яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 р. № 19/32-319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в судовому порядку, а підтвердити своє право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, позивач не має змоги внаслідок відсутності належних правовстановлюючих документів.

Отже, приймаючи до уваги та оцінюючи докази надані сторонами, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню відповідно до вимог законодавства, на яке посилається позивач у своїй заяві, і які суд застосовує при ухваленні свого рішення, при цьому суд вважає визначити як ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, зазначивши про задоволення позовних вимог та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на домоволодіння - житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 так як позивач є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину, а перешкодою для захисту його порушеного права на спадщину в позасудовому порядку є відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до доведеності позовних вимог в ході судового розгляду, позивачем з посиланням на норми права, які суд також застосовував при ухваленні рішення, позов ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі.

Разом з тим, позивач, а ні у своєму позові, а ні під час судового розгляду не ставив питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом, а тому, суд не розглядає питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, передбаченого ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1218,1268, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Попаснянської міської ради Луганської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на домоволодіння - житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Попаснянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя : А.В.Архипенко