справа №619/4397/19
провадження №2/619/246/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 лютого 2020 Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого-судді Калмикової Л.К.
за участю секретаря судового засідання- Кравченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 22.05.2009 року.
Відповідач у справі ОСОБА_2 - колишній чоловік позивача, зареєстрований в зазначеному вище будинку, але фактично він не проживає в ньому будинку з 30 жовтня 2017 року і по теперішній час.
Відповідач без поважних причин не проживає за адресою свого місця реєстрації з 30 жовтня 2017 року, комунальні платежі не сплачує, участі в підтриманні будинку в належному стані не приймає. На адресу реєстрації відповідача, де постійно проживає позивач, надходять листи із різних банківських та фінансових установ. Зі змісту листів вбачається, що відповідач ухиляється від погашення заборгованості. В інформації щодо місця своєї реєстрації ОСОБА_2 під час отримання позик зазначив саме адресу: АДРЕСА_1 .
У позивача існують побоювання, що у зв`язку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою можуть завітати, як представники банківських, фінансових та колекторських установ, так і державні або приватні виконавці з метою виявлення майна відповідача для погашення заборгованості останнього, не дивлячись на відсутність, як майна, так і самого відповідача за адресою реєстрації, що може вплинути на права позивача та покласти на неї додаткові обов`язки.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Оскільки відповідач з 30 жовтня 2017 року не мешкає у вказаному будинку, не сплачує комунальні платежі, не приймає участі у підтриманні будинку в належному стані, у будинку відсутні його речі, при цьому відсутні поважні причини відсутності відповідача у будинку, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку в цьому будинку, стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно заяви підтримав позовні вимоги, просить розглядати справу у його відсутність, без звукозапису судового процесу, не заперечує проти заочного розгляду справи, що суд вважає за можливе.
Згідно ч.1 ст.130 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.
Як встановлено судом, позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 22.05.2009, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріною В.В
Згідно з актом депутата Дергачівської міської ради Харківської області Желтобрюха С.М. від 21.01.2020 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає з 30.10.2017.
Судом встановлено, що відповідач у будинку не проживає, особистих речей його немає, кореспонденція та листи на його ім`я по вказаній адресі не надходять, права власності на будинок не має.
Позивач позбавлена можливості реалізувати свої права власника майна.
Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Як слідує зі ст. 405 ч.2 ЦК України яку суд застосовує до даних правовідносин, член сім`ї власників житла, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власниками житла або законом.
Встановлено, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації понад один рік.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.316, 319, 321, 379, 405 ЦК України, ст.ст. 13, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282,354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 гривень.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

ОСОБА_1 , ІК НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Л. К. Калмикова