Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2020 Справа №607/3435/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників справи ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( ОСОБА_1 ) є бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дитиною з інвалідністю. Матір дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим неповнолітня ОСОБА_5 проживає разом із нею ( ОСОБА_1 ) та перебуває повністю на її утриманні. Батько дитини відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , не надає коштів на її утримання, не цікавиться життям дитини та зловживає алкоголем. З цих підстав просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

18 червня 2020 року від представника позивачки адвоката Небельського Р.О. надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої просили позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1109 гривень, щомісячно.

За заявою позивачки ОСОБА_1 , ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2020 року залишено без розгляду позовну вимогу про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, однак, її представник адвокат Небельський Р.О. попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги про стягнення аліментів підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав, що заявлені позовні вимоги про стягнення із нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1109 гривень, щомісячно, визнає у повному обсязі .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом установлено:

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Тернополі, про що складено актовий запис №1461 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким видане свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батьками ОСОБА_3 у вказаному свідоцтві про народження зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Дочка позивачки та мати неповнолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 05 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1592.

Довідкою №3088 виданою 16 грудня 2019 року ДП «Люкс-2» стверджується, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом із бабою (позивачкою по справі ОСОБА_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом установлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю, що стверджується медичним висновком №179 про дитину-інваліда віком до 18 років, виданого 16 вересня 2014 року Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, беручи до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_2 про стягнення із нього аліментів у розмірі 1109 гривень, суд приходить до переконання що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 200, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1109 ( одна тисяча сто дев`ять ) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 24 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 гривень судового збору .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 07 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка