Справа № 214/7579/19
2/214/356/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Сініченка Ігора Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до акціонерного товариства «TRASTA KOMERCBANKA» про розірвання договору кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «TRASTA KOMERCBANKA», в якому просить суд: розірвати договір кредиту № К-10/2007 від 12.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «TRASTA KOMERCBANKA».

4 лютого 2020 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивачки про забезпечення позову, в якій останній просить суд забезпечити позов ОСОБА_1 до АТ «TRASTA KOMERCBANKA», шляхом: зупинення стягнення на підставі виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №3037 від 12 червня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ; накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до Саксаганського районного суду з позовною заявою до АТ «TRASTA KOMERCBANKA» про розірвання договору кредиту. Предметом спору по даній справі є розірвання договору Кредиту №К-10/2007 від 12 лютого 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 (надалі Позивач) та АТ «TRASTA KOMERCBANKA» (надалі Відповідач), відповідно до якого відповідач зобов`язаний надати позивачу кредитні кошти в іноземній валюті на придбання нерухомості (споживчий кредит) в сумі 250 000 доларів США, під 10 % відсотків річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 12 лютого 2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки №К-10/2007-1 від 27 лютого2007 року, посвідчений Кузьмичем В.М., державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №21-1492 (надалі договір іпотеки), згідно якого позивачем передано в іпотеку відповідачу об`єкт житлової нерухомості: квартиру АДРЕСА_2 (надалі предмет іпотеки). На адресу позивача ОСОБА_1 надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва, в якому містилися: постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2019р., постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 25.06.2019р. та постанова про арешт майна боржника, в яких зазначено: «звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 121,30 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 А отже, враховуючи вище викладене, у них є всі підстави вважати, що дана квартира, що є власністю ОСОБА_1 та її родині, без повідомлення та згоди позивача та її родини в порядку виконавчого провадження ВП №59418063, відкритого приватним виконавцем Чулієвим А.А. на підставі виконавчого напису №3037, виданого 12.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., який на сьогоднішній день оскаржується, може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також створити негативні наслідки для позивача, які можуть настати в результаті невжиття відповідних заходів з відповідним врахуванням права чи законного інтересу ОСОБА_1 . Також, 25.06.2019 року приватним виконавцем Чулієвим А.А, в рамках ВП № 59418063, винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 315 384 грн. 90 коп., та оскільки є підстави припускати, що з рахунків ОСОБА_1 може бути здійснене стягнення вищезазначеної суми, а в подальшому виконавчий напис № 3037 від 12.06.2019 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., який оскаржується та на підставі якого відкрите виконавче провадження, може бути скасовано, то як наслідок виникне безпідставне стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 в розмірі 315384,90 грн., то забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, на даний час буде вважатись виваженим та таким, що буде прийнятий з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника та забезпечить збалансованість інтересів сторін. Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків. Вважає, що в разі не забезпечення позову можуть бути істотно порушені права позивача, а саме ОСОБА_1 та її родини, які можуть здійснитися у відчужені її майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 59418063 відкритого приватним виконавцем Чулієвим А.А. на підставі виконавчого напису №3037, виданого 12.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., який на сьогоднішній день оскаржується в Оболонському районному суді міста Києва, а відтак, у разі не забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій, може призвести до істотних порушень майнових прав ОСОБА_1 та її родини, яка проживає за вищевказаною адресою разом з позивачем, та є їх єдиним житлом, визначених Конституцією України, де зазначається, що право власності є непорушним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. В постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19) Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої заходи забезпечення можуть бути застосовані виключно за наявності однієї з підстав, визначених ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, та мають бути співмірними з позовними вимогами і адекватними.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, приходжу до висновку про її невідповідність вимогам ст.151 ЦПК України, а саме: представником позивачки не зазначено належне обґрунтування необхідності забезпечення позову з посиланнями на конкретні докази та обставини, які б свідчили про існування загрози з боку відповідача щодо ймовірного невиконання судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача.

Так, у поданій заяві представником позивачки зазначено, що в забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки №К-10/2007-1 від 27 лютого2007 року, посвідчений Кузьмичем В.М., державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, згідно якого позивачем передано в іпотеку відповідачу об`єкт житлової нерухомості: квартиру АДРЕСА_3 . Також зазначено, що на адресу позивача ОСОБА_1 надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А.А., в якому містилися: постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.06.2019р., з якої вбачається, що згідно виконавчого напису № 3037, виданого 12.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., звернуто стягнення на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Також вказано, що є підстави вважати, що дана квартира, без повідомлення та згоди позивача та її родини в порядку виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, який на сьогоднішній день оскаржується в Оболонському районному суді міста Києва, може бути відчужено на користь третіх осіб.

Однак, до заяви про забезпечення позову не наведено та не долучено доказів в підтвердження викладених в ній доводів, зокрема, щодо оскарження в Оболонському районному суді міста Києва виконавчого напису №3037, виданого 12.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.

Враховуючи викладене, невідповідність заяви про забезпечення позову, поданої позивачем, вимогам ст.151 ЦПК України, приходжу до висновку про необхідність її повернення.

Керуючись ст.ст.151, 153, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Сініченка Ігора Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до акціонерного товариства «TRASTA KOMERCBANKA» про розірвання договору кредиту повернути представникові позивачки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Прасолов В.М.