Провадження № 2/686/1455/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2020

5 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайоннний суд Хмельницької області у складі:

головуючої-судді: Чевилюк З.А.

за участі секретаря судового засідання Перун А.М.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому цивільну справу №686/22988/19 за позовом Заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури(29001, м.Хмельницький, вул.Проскурівська 63) в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області(29016, м.Хмельницький, вул..Інститутська 4/1, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недійсним наказу, витребування майна , -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.06.2017 року №22-11496-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1,6047 га(кадастровий номер :02:003:0215) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.04.2017 року №22-7890-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1,3850 га(кадастровий номер :02:012:0448) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Райківецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Просив зобов`язати ОСОБА_3 повернути державі земельну ділянку загальною площею 1,6047 га(кадастровий номер :02:003:0215), що розташована за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, витребувати у ОСОБА_4 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельні ділянки загальною площею 1,3850 га (кадастрові номери :02:012:0485 та :02:012:0486 по 0,6925 га кожна) , що розташована за межами населених пунктів Райківецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Стягнути судові витрати з відповідачів. Підстава подачі позову порушення встановленого порядку безоплатної приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, реалізація повторно права на безоплатну приватизацію земельних ділянок, понад норми, встановлені Земельним кодексом України.

В судовому засіданні представник прокуратури позов підтримав та наполягав на його задоволені. Представник Держгеокадастру подав до суду письмовий відзив, за яким позов не визнав. Вказав про неповідомлення ОСОБА_3 про реалізацію права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності та безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства відсутні. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомлялись про час та дату судового засідання в установленому порядку, проте не з`явились до суду. Від ОСОБА_4 надійшов письмовий відзив, в якому він зауважив про безпідставне порушення його права власності на земельну ділянку, що набута ним за цивільно-правовим договором у встановленому законом порядку. Договір є чинним, а позбавлення його права власності на землю є протизаконним. Земельна ділянка вибула із власності держави з її волі, внаслідок рішення Держгеокадастру. Відсутність відомостей в Публічній кадастровій карті про земельну ділянку з кадастровимм номером :02:012:0448 унеможливлює її витребування. Просив відмовити в позові. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності до суду не надходили.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадку, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або державни чи суспільних інтересах(ст..4 ЦПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Статтею 121 ЗК України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва не більше 0,12 гектара; для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 гектара.

Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 203 ЦК Українизміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка володіє цим майном, (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем.

Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України).

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки у приватну та повернення у державну власність землі, яка вибула з її власності незаконно.Законність представництва прокурором інтересів держави обґрунтована в позові та є законною, що підтверджується правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №587/430/16-ц.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (пункт 54 рішення). Суспільний інтерес полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності па нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0215 площею 1,6047 га продовжує перебувати у власності ОСОБА_5 .

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.04.2017 №22-7890-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки площею 1,3850 га, розташованої на території Раиківецької сільської ради Хмельницького району (кадастровий номер :02:012:0448) та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства (проект розроблено на підставі наказу від 06.02.2017 №22-2303-СГ).

На підставі зазначеного наказу, державним реєстратором Хмельницької міської ради Трембач С.В., 17.05.2017 зареєстровано право власності ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку.

В подальшому, на підставі договору купівді-продажу від 15.08.2017 №1613, ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :02:012:0448 продав ОСОБА_4 .

Відповідно до інформації відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :02:012:0448 площею 1,3850 га поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:012:0485 та :02:012:0486 по 0,6925 га кожна.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:012:0485 та :02:012:0486 по 0,6925 га кожна продовжують перебувати у власності ОСОБА_6 .

Вищевказані накази Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.06.2017 №22-11496-СГ та від 28.04.2017 №22- 7890-СГ підлягають визнанню недійсними, а земельні ділянки - поверненню у державну власність та витребуванню у ОСОБА_6 на користь держави.

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 16.02.2017 №22-2940-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :04:023:0131) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Москалівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області.

Зазначене підтверджує, що ОСОБА_3 на час отримання спірних земельних ділянок (накази від 13.06.2017 №22-11496-СГ та від 28.04.2017 №22- 7890-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 16.02.2017 №22-2940-СГ).

Таким чином, всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України, ОСОБА_3 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не врахував, що раніше викорисггав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, ОСОБА_3 визначив преорітетність свого приватного інтересу над суспільним, зловживаючи своїм правом, порушив встановлену законом процедуру безплатної приватизації землі.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Відповідно до ст.ст.387,388 ЦК України власник має право витребувати майно з незаконного володіння набувача, якщо майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому позивачем доцільно обрано спосіб захисту порушених прав, шляхом пред`явлення віндикаціного позову, а не позову про визнання договору недійсним.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення(ст.236 ЦК України).

Укладений правочин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 15.08.2017 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:012:0448 площею 1,3850 га, що поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:012:0485 та :02:012:0486 є нікчемним в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України. Нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення(ст..236 ЦК) та закон не вимагає визнання його недійсності судом.

Посилання представника ОСОБА_4 на відсутність об`єкта спору внаслідок відсутності інформації про спірну земельну ділянку в Публічній кадастровій карті України, є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки спірна земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації(ст.125 ЗК).

Враховуючи викладене, заявлений позов є підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Керуючись ст. ст. 19, 42,43,48, 51, 81, 82,141, 263, 354 ЦПК , ст. ст.15,16,203,215,216, 236,387,388 ЦК України, ст.ст.116,121,152 ЗК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.06.2017 року №22-11496-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1,6047 га(кадастровий номер :02:003:0215) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути державі земельну ділянку загальною площею 1,6047 га(кадастровий номер :02:003:0215), що розташована за межами населених пунктів Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 28.04.2017 року №22-7890-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1,3850 га(кадастровий номер :02:012:0448) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Райківецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Витребувати у ОСОБА_4 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельні ділянки загальною площею 1,3850 га (кадастрові номери :02:012:0485 та :02:012:0486 по 0,6925 га кожна) , що розташована за межами населених пунктів Райківецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь прокуратури Хмельницької області(, Держказначейська служба України, м.Київ, МФО820172, рахунок 2814, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір 9605,00 грн., з кожного по 3201,67 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги .Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.Учасник справи, якому повне рішення не були вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційн скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлено 6 лютого 2020 року.

Суддя З.А.Чевилюк