КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/640/2020
У Х В А Л А

10 лютого 2020 року місто Київ

справа № 757/15473/19-ц

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 08 жовтня 2019 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року повернуто до Печерського районного суду міста Києва для ухвалення додаткового рішення у даній справі.

08 січня 2020 року дана справа надійшла до Київського апеляційного суду після усунення недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2020 року поновлено представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року.

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року відмовлено.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала Київського апеляційного суду від 10 січня 2020 рокунаправлялася представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та була нею отримана 16 січня 2020 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.108).

Згідно з ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього кодексу застосовуються положення ст.185 цього кодексу.

Так, апелянт відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 10 січня 2020 року повиненбувнадати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1868,65 грн.

Разом з тим, представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2020 року усунуті не були, а тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою суду від 10 січня 2020 року усунуті не були, тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та компенсації визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Борисова О.В.