ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2736/19

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/199/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

сторони: позивач - Орган опіки та піклування Петрівської сільської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки і піклування Козелецької районної державної адміністрації, районний центр соціальних служб для сім`ї дітей та молоді,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2019 року (місце ухвалення - смт Козелець, дата складання повного тексту - 14.11.2019) у справі за позовом органу опіки та піклування Петрівської сільської ради Козелецького району до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року орган опіки та піклування Петрівської сільської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилались на те, що внаслідок ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків створилися умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач сезонно працює в ТОВ «Земля і Воля» двірником, належним чином не доглядає за дітьми, не створила умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дітей, в помешканні незадовільний стан, житловий будинок потребує капітального ремонту. ОСОБА_1 вживає алкогольні напої, на зауваження працівників Петрівської сільської ради, як органу опіки та піклування, районного ЦСССДМ, служби у справах дітей, щодо догляду за дітьми, створення належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей, не реагує.

Після неодноразового попередження про вилучення дітей відповідачу надавався час для створення задовільних умов для проживання, виховання та розвитку дітей, але все залишилось без змін.

В позові позивач просить позбавити прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2019 і до повноліття, проводити на користь фізичної чи юридичної особи, у віданні якої будуть перебувати діти.

Рішенням Козелецького районного суду від 08.11.2019 позов органу опіки та піклування Петрівської сільської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2019 і до досягнення дітьми повноліття на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої будуть перебувати діти. Вирішено питання судового збору.

Рішення суду обґрунтовано наявністю підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, враховуючи висновок Петрівської сільської ради від 24.07.2019 та довідки-характеристики № 125 від 25.07.2019, згідно яких ОСОБА_1 зарекомендувала себе з негативної сторони, належним чином не доглядає за дітьми, їх вихованням не займається, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, у сім`ї виникають конфліктні ситуації та сварки, від чого потерпають діти. Внаслідок ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків створилися умови, які шкодять інтересам дітей.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Козелецького районного суду від 08.11.2019, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами скарги оскаржуване рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

У скарзі заявник посилається на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може лише у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, позбавити батьківських прав. Заявник посилається, що суд першої інстанції не дослідив, чи буде позбавлення батьківських прав відповідати інтересам дітей, не з`ясував їх думку, не вислухав дітей. Позбавлення батьківських прав не буде відповідати інтересам дітей.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в силу складних життєвих обставин допустила помилки, які призвели до такого розвитку подій, щиро розкаялася, усвідомила, і намагається змінити свій спосіб життя, продовжує працювати, в силу своїх матеріальних можливостей зробила ремонт та прибирання у будинку, не вживає спиртне. Після відібрання дітей періодично відвідує їх у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації в с. Хмільниця, цікавиться життям та здоров`ям дітей, успіхами у навчанні.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу вчасно до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13), зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 9, 23), є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12). Батьком дітей є ОСОБА_4 (а.с. 11, 12).

Рішенням Козелецького районного суду від 03.01.2019 позбавлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто щомісячно з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2018 і до досягнення дітьми повноліття на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої будуть перебувати діти (а.с. 14-15).

Згідно висновку Петрівської сільської ради Чернігівської області, Козелецького району № 32 від 24.07.2019 громадянка ОСОБА_1 за час проживання на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області зарекомендувала себе з негативної сторони, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, належним чином не доглядає за своїми дітьми, не створила умов для проживання, виховання та всебічного розвитку дітей, на письмові та усні зауваження виконкому сільської ради не реагує, тобто не виконує батьківські обов`язки (а.с. 4).

Згідно довідки - характеристики виданої комітетом Петрівської сільської ради Чернігівської області, Козелецького району № 125 від 25.07.2019 ОСОБА_1 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 . На даний час працює різноробочою в ТОВ «Земля і воля». На час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. Активної участі в житті села не приймає, зловживає спиртними напоями, на грунті чого посітійно виникають конфліктні ситуації та сварки у сім`ї, від чого потерпають діти. Вихованням дітей не займається та не створює задовільних умов для проживання (а.с. 9).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 встановлено, що у родині ОСОБА_1 взаємовідносини конфліктні, часто виникають сварки, бійки. В житловому будинку антисанітарні умови: брудно, розкидані речі, невипраний дитячий одяг та постільна білизна, багато сміття, сморідно. Житловий будинок потребує капітального ремонту та ретельного прибирання. Мати та баба схильні до вживання алкоголю. Діти мають недоглянутий вигляд, не забезпечені повноцінним харчуванням, предметами гігієни. Мати дітей ОСОБА_1 ухиляється від виховання батьківських обов`язків, неналежним чином доглядає за дітьми, не забезпечує дітей матеріально, не створені умови для проживання, виховання та розвитку дітей. На зауваження працівників щодо догляду за дітьми, невживання спиртних напоїв, не реагує.

Було вирішено, що для малолітніх дітей виникла загроза їх життю та здоров`ю. У зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дітей рекомендовано вилучити дітей із небезпечного середовища та влаштування до дитячого відділення Козелецької районної лікарні (а.с. 7).

З Акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 14.09.2018 вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не зареєстрований за даною адресою. На час проведення обстеження умов проживання даної сім`ї було виявлено, що батько дітей (а.с. 11, 12) - ОСОБА_4 був у нетверезому стані, не реагував на присутніх і зник у невідомому напрямку. Бабусі ОСОБА_5 дома не було. Мати ОСОБА_1 була теж на підпитку. На час обстеження був обідній час, але зі слів дітей вони ще не снідали і не було виявлено страв для харчування дітей. Скрізь був брудний посуд і продуктів для приготування їди не було. В кімнаті був безлад, діти були напівроздягнені в брудному одязі, невмиті і нерозчесані, сильно налякані. Місця для сну не мали постільної білизни, а та яка була, мала незадовільний вигляд. В одному з кутків кімнати та на дивані були купи брудного одягу. В холодильнику було пусто. Дровами на опалювальний період не забезпечені. Комісія прийшла до висновку, що в таких умовах діти не можуть перебувати та потребують вилучення на даний момент (а.с. 8).

Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради № 30 від 24.07.2019 вирішено порушити клопотання перед районним судом щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Рішенням виконавчого комітету Петрівської сільської ради № 31 від 24.07.2019 вирішено негайно вжити заходів щодо відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю малолітніх дітей. Влаштувати малолітніх дітей до дитячого відділення Козелецької районної лікарні (а.с. 6).

Малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей з 25.07.2019 та перебувають по теперішній час (а.с. 147, 148).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованими, враховуючи висновок Петрівської сільської ради від 24.07.2019 та довідки-характеристики № 125 від 25.07.2019, згідно яких ОСОБА_1 зарекомендувала себе з негативної сторони, належним чином не доглядає за дітьми, їх вихованням не займається, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, у сім`ї виникають конфліктні ситуації та сварки, від чого потерпають діти. Внаслідок ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків створилися умови, які шкодять інтересам дітей.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з правильними висновками суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення аліментів з відповідачки на утримання малолітніх дітей, разом з тим висновок суду першої інстанції в частині задоволення вимог про позбавлення батьківських прав є передчасним враховуючи наступне.

Судом та матеріалами справи підтверджується, що малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховані до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей з 25.07.2019. За час перебування в закладі мати відвідувала дітей: 15.09.2019, 17.10.2019, 13.11.2019, 25.11.2019. Цікавиться їх життям та здоров`ям, успіхами у навчанні (а.с. 69).

Згідно довідки № 137 Козелецької центральної районної лікарні від 28.11.2019 ОСОБА_1 на диспансерному обліку при наркологічному кабінеті поліклінічного відділення Козелецької ЦРЛ не перебуває та не перебувала (а.с. 71).

З характеристики, виданої ТОВ «Земля і воля» № 1228 від 05.12.2019 вбачається, що ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Земля і воля» з 10.03.2015 по 12.11.2019. Останній час з 05.04.2019 працювала в Марківецькому відділенні. За період роботи в господарстві зарекомендувала себе з позитивної сторони. До роботи відносилась добросовісно. Порушень трудової дисципліни не мала (а.с. 72).

Психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складена психологом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей містить інформацію про те, що матір навідує дитину в Центрі, після спілкування з нею хлопчик почувається весело, бадьоро, щасливо, про маму розповідає як найкращу у світі, вихваляється перед друзями подарунками. Під час перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні, мати відвідувала дитину, привозила багато гостинців (а.с. 100). З характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що дівчинка з нетерпінням чекає візитів матері, радіє кожній зустрічі. Мати привозить дуже багато гостинців (цукерки, фрукти, одяг теплий), піклується, щоб діти не змерзли, розпитує про життя в Центрі. Під час перебування дівчинки на стаціонарному лікуванні навідувала в лікарні. Дівчинка матір сприймає позитивно, не усвідомлює всіх недоліків виховання. На початку перебування в Центрі дівчинка згадувала конфліктні ситуації в родині, зараз дитина хоче повернутися додому (а.с. 101).

Козелецький районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (КРЦСССДМ) письмовим листом № 01-14/20 від 14.01.2020 повідомляв начальника служби в справах дітей Козелецької районної адміністрації про те, що для проживання, виховання та розвитку цих дітей сім`я не створює належних умов проживання. У зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю і здоров`ю малолітніх дітей їх неодноразово вилучали з сім`ї та влаштовували до центрів соціальнопсихологічної допомоги, де діти мають повноцінне харчування, чисту окрему постіль, можливість помитися, відвідують навчальний заклад та перебувають під наглядом вихователів та медичного персоналу. На даний час вони перебувають в такому центрі с. Хмільниця, Чернігівської області (а.с. 116-117).

З відповіді Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей, яка надана на запит суду апеляційної інстанції вбачається, що малолітні діти перебували у закладі з 14.09.2018 по 14.05.2019. Діти були влаштовані за направленням Служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації за клопотанням Служби у справах дітей Козелецької РДА. За час перебування дітей у закладі мама, ОСОБА_1 відвідувала дітей 13 разів, привозила солодощі та дрібні подарунки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спілкувалася з дітьми, цікавилась їх долею та йшла на контакт з фахівцями закладу (а.с. 144-145).

З матеріалів справи вбачається, що відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період 2018-2020 років згідно ІПНП було складено адміністративні протоколи: ч. 1 ст. 175-1 КУпАП від 26.07.2019, ч. 2 ст. 178 КУпАП від 26.07.2019, ч. 1 ст. 184 КУпАП від 26.07.2019, ч. 1 ст. 127 КУпАП від 30.11.2019. Відносно гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період 2018-2020 років згідно з ІПНП складено наступні адміністративні протоколи: ч. 1 ст. 44 КУпАП від 12.02.2018, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 10.05.2018, ч. 1 ст. 175-1 КУпАП від 31.05.2019, ч. 1 ст. 178 КУпАП від 31.05.2019, ч. 2 ст. 178 КУпАП від 05.10.2019, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 28.01.2020. З повідомлення Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції вбачається, що виїзди поліції до зазначених вище громадян здійснювались переважно через повідомлення про вчинення насильства в сім`ї (а.с. 196).

23.01.2020 складено Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого під час чергового обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 виявлено фактори, що негативно впливають на забезпечення життєдіяльності дітей в сім`ї, відсутність відповідних умов для проживання та повноцінного розвитку дітей, не облаштоване робоче місце школяра, не вистачає окремих ліжко-місць для всіх членів родини (5 чол.), а ті що є старі з проваленими матрацами, відсутня постільна білизна (ковдри, подушки), в приміщенні антисанітарні умови (меблі, двері брудні), в кімнаті розкидане взуття, одне порадувало це побілена грубка, яка топилась. В сім`ї всі дорослі члени родини були вдома: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_5 . Ніхто з них зараз ніде не працює, мати перебуває на обліку в ЦЗ, отримує 1500 грн, знову взяла черговий кредит, який ще не погашений. У членів родини відсутні навички ведення господарства (паркан поламаний, навколо будинку антисанітарія), дорослі не бажають планування бюджету родини та покращувати якість життя, щоб повернути діток з ЦСПР м. Хмільниця, де вони перебувають з 24.07.2019. Мати на зауваження й пропозиції, щодо покращення умов не реагує, сприймає все агресивно. Під час огляду умов проживання ОСОБА_4 не дозволяв членам комісії оглянути наявність дров у хліві та продуктів харчування в погребі, налаштований був агресивно. Комісія прийшла до висновку, що для проживання, виховання та повноцінного розвитку малолітніх дітей не створено належних умов проживання в родині (а.с. 197).

Виходячи з наведеного вище достовірно з`ясовано, що в порушення вимог ст. 150 СК України, ОСОБА_1 неналежно виконує Конституційний обов`язок, щодо належного виховання своїх малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Однак, колегія суддів апеляційного суду враховуючи роз`яснення дані у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до яких позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім`ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер.

Враховуючи викладене вище, позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є крайнім заходом впливу, і в обставинах, що склалися є доцільність у застосуванні альтернативи - а саме, відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 442/1693/17, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може ухвалити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Встановлено, що залишення дітей з матір`ю є небезпечним для їхнього життя, здоров' я і морального виховання, а тому такий захід впливу на неї, як відібрання дітей та передачу органові опіки та піклування, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 170 СК України, є цілком виправданий.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Як вбачається на момент розгляду справи судом першої інстанції, малолітні діти щодо яких вирішувалось питання досягли 6 та 7 років, та не були опитані в суді першої інстанції. Відмовлено у задоволенні такого клопотання і у суді апеляційної інстанції, так під час розгляду справи у суді було враховано, що діти не досягли 10 років, крім того в матеріалах справи наявна думка дітей висловлена посадовим особам за місцем їх перебування. З врахуванням наведеного посилання в апеляційній скарзі на не врахування думки дітей та не опитування їх у судовому засіданні є необґрунтованими (а.с. 78, 100,101).

Cудом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, тому позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її дітей є крайнім заходом впливу, з урахуванням встановлених фактичних обставин, доцільним є застосування заходу впливу щодо неї у вигляді відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав.

Так, з матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на засіданнях комісії у справах дітей при виконкомі Петрівської сільської ради неодноразово розглядалось питання щодо виховання дітей ОСОБА_1 , проте остання на зауваження про неналежне виховання дітей виконкомом Петрівської сільської ради не реагувала, що було підставою для відібрання дітей у матері, влаштування їх до медичного закладу, а в подальшому стало питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Разом з тим, враховуючи ставлення матері до дітей під час їх перебування в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, та Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а саме дії матері, яка не втратила інтерес до дітей, відвідувала дітей, під час яких привозила дітям речі, солодощі та подарунки, спілкувалася з дітьми, цікавилась їх долею та йшла на контакт з фахівцями закладів, враховуючи те, що ОСОБА_1 не перебуває на диспансерному обліку при наркологічному кабінеті поліклінічного відділення Козелецької ЦРЛ, має позитивну характеристику з останнього місця роботи, суд апеляційної інстанції враховуючи встановлені обставини справи щодо поведінки матері, заходи, які до неї застосовувалися раніше, стану здоров`я дітей, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенції про права дитини, СК України вважає, що відібрання дітей від матері буде цілком виправданим та обґрунтованим в інтересах дітей з метою охорони їхнього здоров`я і моральності, а також нормального розвитку. Таке втручання здійснено згідно з законом, і направлено на захист інтересів дітей, їх емоційного здоров`я та моралі, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Відібрання дітей у ОСОБА_1 є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребували інтереси дітей, поведінка матері щодо своїх дітей свідчить про ризик неналежного їх виховання, тому таке втручання є необхідним у демократичному суспільстві.

Судом апеляційної інстанції враховано, що відібрання дитини у батьків - це теж санкція за невиконання батьківських обов`язків, але більш м`яка, ніж позбавлення батьківських прав та тісно пов`язане з питанням про матеріальне утримання батьками своєї дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину не має виключень. Тому при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачки на утримання малолітніх дітей, підлягає залишенню без змін.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, рішення Козелецького районного суду від 08.11.2019 скасуванню частково на підставі пп. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову Петрівської сільської ради, як органу опіки та піклування Козелецького району.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2019 року скасувати в частині задоволення вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги Петрівської сільської ради, як органу опіки та піклування Козелецького району до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Відібрати від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати дітей органу опіки та піклування.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2020.

Головуючий Судді :