Єдиний унікальний номер справи 235/1795/20
Номер провадження 2/235/984/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Ліпскіс О. О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника позивача: Алексєєва Л.О. ,

представника відповідача: Рамазанова Р.Р. ,

представника третьої особи: Варюхи С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини у батька та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини разом з батьком, треті особи без самостійних вимог на спірні правовідносини сторін: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, -

В С Т А Н О В И В :

16.03.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено наступні вимоги:

- відібрати у ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повернути його матері ОСОБА_1 за адресою проживання: АДРЕСА_1 ;

- встановити графік побачень ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , 2014 року народження лише в присутності матері дитини ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2013 року, мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя подружжя не склалося, та спільне проживання сторін припинено з лютого 2018 року, при цьому дитина за первісною домовленістю залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_1 , з ОСОБА_2 судовим наказом стягнуто аліменти на утримання сина з 18.04.2018 року до досягнення повноліття. Рішенням суду від 16.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення сторони намагалися зберігати нейтральні відносини, розуміючи, що мають спільного сина, інтереси якого переважали над їх взаємними докарами і претензіями. Разом з тим, в листопаді 2018 року ОСОБА_2 , в супереч спільної згоди визначення місця проживання дитини, забрав сина на вихідні дні та не повернув. Проявлення зі сторони ОСОБА_2 такого вчинку спонукало позивача звернутися до органів опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього сина разом з нею як матір`ю. З цього питання виконавчим комітетом Мирноградської міської ради Донецької області прийнято позитивне рішення № 29 від 16.01.2019 року, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження в родині матері ОСОБА_1 . Жодних перешкод у спілкуванні, зустрічах ОСОБА_2 з дитиною позивач ніколи не чинила, не заперечувала проти спільного відпочинку сина з батьком. 07.02.2020 року ОСОБА_2 забрав сина на вихідні до себе (за домовленістю сторін відповідач забирав дитину ввечері п`ятниці до ранку понеділка) та не повернув 10.02.2020 року. Самостійні спроби позивача забрати сина у відповідача виявилися безрезультатними, тому 13.02.2020 року звернулася до правоохоронних органів (поліції) з повідомленням про виниклий конфлікт, неповернення їй дитини. ОСОБА_1 вважає, що підстав для самочинної зміни місця проживання малолітнього сина ОСОБА_2 не мав, оскільки вона як матір приймає активну участь в житті дитини, сприяє процесу соціалізації, створює необхідні умови для повноцінного розвитку і виховання, стежить за станом здоров`я, забезпечує особисту фізичну і психологічну безпеку. За таких обставин, ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 162 СК України, звернулася за захистом прав до суду в спосіб відібрання малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження та повернення їй як матері, з якою проживала дитина до самочинної зміни батьком ОСОБА_2 місця проживання.

Ухвалою судді від 19.03.2020 року за позовною заявою ОСОБА_1 відкрито провадження у справі, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 19).

24.04.2020 року ОСОБА_2 на позовну заяву, в порядку ст. 191 ЦПК України, подано відзив з викладенням заперечень проти заявлених ОСОБА_1 вимог. Так, відповідач зазначив, що дійсно після розірвання шлюбу досягнуто домовленості, що малолітній син буде проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Розуміючи потребу дитини у материнському догляді відповідач не висловлював заперечень проти визначення місця проживання сина ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 , про що 16.01.2019 року винесено відповідне рішення Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області. В свою чергу, відповідач приймав участь у психологічному і фізичному розвитку сина, забезпечував іграшками, ліками, одягом, усіма необхідними предметами побуту, сплачував вчасно аліменти. Всі дії ОСОБА_2 , які стосувалися дитини погоджувалися з ОСОБА_1 , та виключно за попередньою згодою з останньою відповідач забирав до себе сина, оговорюючи час та тривалість таких зустріч. На початку лютого 2020 року відповідач не міг зв`язатися з колишньою дружиною, щоб домовитися про можливість чергового взяття до себе сина на чотири дні (п`ятниця - понеділок), однак на дзвінки ОСОБА_1 протягом трьох діб не відповідала. Такий прояв ігнорування дзвінків викликав хвилювання за дитину, тому відповідач приїхав до місця проживання позивача за новою адресою: АДРЕСА_1 . Зустріч з ОСОБА_1 тоді так і не відбулася, через 40 хвилин спроб дозватися останню до ОСОБА_2 самостійно з будинку на подвір`я вийшов малолітній ОСОБА_5 , 2014 року народження, якого відповідач посадив в автомобіль і поїхав до себе додому. Відповідач зазначає, що в понеділок 10.02.2020 року близько 17:00 години зателефонував позивачу та повідомив, що завезе сина, разом з тим, остання вказувала, що дитину слід привезти до м. Родинське, де на той час співмешкала з чоловіком. Поцікавившись у ОСОБА_5 про бажання їхати до матері, та почувши певні скарги сина, а саме, що його зачиняють одного в кімнаті, достатньої уваги не приділяють, при цьому часто чує сварки, - відповідач прийняв рішення не повертати дитину. 13.02.2020 року близько 20:00 години ОСОБА_1 разом із співмешканцем та нарядом поліції до квартири АДРЕСА_3 , де ОСОБА_2 разом з сином перебував в гостях у своїх батьків. Перешкод зустрічі позивача з дитиною ніким не чинилося, однак остання відмовлялася зайти до квартири, де поспілкуватися з сином, та забрати його лише у випадку висловлювання ним згоди. ОСОБА_1 категорично відмовилася заходити в житлове приміщення, та з огляду виникнення у відповідача підозри про її перебування в збудженого агресивному стані з причини алкогольного та / або наркотичного сп`яніння, а найголовніше з урахуванням стійкого бажання дитини залишитися, - відповідач відмовився віддати малолітнього сина. Такі свої дії ОСОБА_2 пояснює тим, що, за його переконанням, ОСОБА_1 зовсім не приділяє час сину для фізичного, морального та інтелектуального розвитку. З часу визначення місця проживання дитини з матір`ю змінилися обставини, які впливають на життя, розвиток та безпеку сина, оскільки ОСОБА_1 фактично мешкає окремо від дитини, залишивши ОСОБА_5 з бабусею та дідусем, переїхала проживати до співмешканця та разом зловживають вжиттям алкогольних напоїв. Сумуючи зазначене, у відзиві ОСОБА_2 акцентується увага суду, що на теперішній час існує спір між батьками стосовно визначення місця проживання дитини, тому заявлені ОСОБА_1 вимоги про відібрання дитини є безпідставними (а.с. 48-50).

24.04.2020 року ОСОБА_2 на підставі ст. 193 ЦПК України подано зустрічну позовну заяву, в якій просить визначити місце проживання малолітнього дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ним як батьком за адресою: АДРЕСА_4 .

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано доводами, аналогічні викладеним у відзиві на позов ОСОБА_1 про відібрання дитини, з додатковим зазначенням, що починаючи з лютого 2020 року у ОСОБА_2 склалися усі умови для належного утримання та виховання малолітнього сина. Позивач за зустрічним позовом має повну родину (одружений, виховує падчерку), працевлаштований, отримує стабільний дохід, в квартирі створено належні умови для проживання та розвитку дитини, неподалік від місця проживання розташований дитячий садок та інші навчальні заклади, які відвідує малолітній син. З березня 2020 року ОСОБА_5 відвідує дошкільний заклад «Веселка», з дитиною індивідуально займаються вивченням англійської, української мов, математики, з вересня 2020 року навчатиметься в загальноосвітній школи № 2 Покровської міської ради Донецької області, яка розташована за адресою: м. Покровськ, мн. Южний (Південний) , тобто поруч з теперішнім місцем проживання дитини у батька. ОСОБА_1 до зустрічної позовної заяви долучено матеріали на підтвердження: характеристики його особи за місцем роботи, місцем проживання; відсутності алкогольного, наркотичної залежності, психічних розладів. Правовим підґрунтям зустрічного позову зазначено норму статті 161 СК України, при цьому ОСОБА_1 просить при розгляді спірних відносин врахувати, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення, та в даному випадку такими є визначення місця проживання їх з ОСОБА_1 сина саме з батьком (а.с. 57-58).

06.05.2020 року на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, - ОСОБА_1 вважає вимоги про визначення місця проживання дитини з ОСОБА_2 безпідставними. Так, місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року визначено рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 16.01.2019 року в родині матері. Дане рішення не скасовано, є чинним, особисто ОСОБА_2 не оскаржувалося та виконувалося до самочинної зміни останнім 10.02.2020 року місця проживання дитини. Доводи ОСОБА_2 щодо неналежного виконання материнських обов`язків, нараження дитину небезпеці не відповідають дійсності, є голослівними, та спростовуються актами огляду умов проживання, характеристиками особи ОСОБА_1 (а.с. 73.)

Ухвалою суду від 06.05.2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 ; проведено підготовче провадження по справі з призначенням судового розгляду спірних відносин (а.с. 88-91).

Ухвалою суду від 20.05.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про встановлення графіку побачень батька з дитиною лише в присутності матері залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 96-97).

Сторони на виклик до суду з`явилися.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги про відібрання дитини підтримала, зауважила, що після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 вони як батьки визначили місце проживання їх малолітнього сина ОСОБА_5 , 2014 року разом з нею як матір`ю). Жодних зауважень, нарікань щодо умов проживання дитини, виховання, піклування колишнім чоловіком не було ніколи висловлено. В свою чергу, нею не чинилися перешкоди у спілкуванні батька з сином, дитину не налаштовувала проти останнього. Колишній чоловіком після розлучення з нею в 2018 році вдруге, а потім втретє в 2020 році уклав шлюб, наразі має сім`ю (дружину та її доньку). 07.02.2020 року ОСОБА_2 забрав сина на вихідні, однак не повернув в понеділок згідно їх спільної домовленості. Жодні прохання повернути їй сина ОСОБА_2 проігноровано, звернувшись до правоохоронних органів отримала відповідь, що це сімейний конфлікт, та примусово відібрати дитину у батька співробітники поліції не можуть. Вважає, що протиправна поведінка ОСОБА_2 має бути припинена, просить повернути малолітнього сина, місце проживання якого визначено органом опіки та піклування разом з нею.

ОСОБА_2 суду надав пояснення аналогічно письмово викладеним. Факт визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження разом з колишньою дружиною визнав, однак зауважив, що в лютому 2020 року змінилися обставини, які вказують, що повернення ОСОБА_1 дитини буде суперечити інтересам сина. Так, ОСОБА_1 на час визначення місця проживання дитини з нею проживала в м. Мирнограді Донецької області, в подальшому переїхала до м. Покровська (в будинок своїх баби та діда), а наразі взагалі співмешкає з чоловіком в м. Родинське Донецької області. При спілкуванні з сином ОСОБА_2 почув від нього скарги, що дитина стає свідком сварок мами з новим чоловіком, що хлопчик відчуває незручності приїжджати до дитячого садка (з м. Покровська до м. Мирноград), та взагалі хлопчик висловив бажання проживати разом з батьком. Зазначив, що з часу проживання сина в родині ОСОБА_2 ним створено всі умови для життя та розвитку сина. Так, ОСОБА_5 влаштовано до дитячого садку, який знаходиться в шаговій доступності від місця їх проживання, дитина готується до школи (відвідує заняття з англійської мови, математики), з хлопчиком встановлено дружній контакт дружиною ОСОБА_2 - ОСОБА_14 . Перешкод у спілкування матері з сином не створює, вважаючи, що ОСОБА_1 з власних міркувань ухиляється від зустрічей з дитиною. ОСОБА_2 оспорюючи прояв протиправності при неповерненні ОСОБА_1 дитини просить визначити місце проживання сина разом з ним як батьком.

Представники сторін адвокати Алексєєв Л.О., Рамазанова Р.Р. в судовому засіданні юридично обґрунтували позиції своїх довірителів.

Третьою особою Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області суду адресовано лист про розгляд справи у відсутність представника, при цьому зазначено наступні відомості по суті справи. За заявою ОСОБА_1 від 23.11.2018 до органу опіки та піклування Виконавчим комітетом Мирноградської міської ради було прийнято рішення № 29 від 16.01.2019 року про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 в родині матері. На час прийняття рішення ОСОБА_1 разом з сином проживала на території АДРЕСА_2 . З моменту прийняття рішення до даного часу батьки малолітньої дитини не зверталися більше з будь-якими заявами до органу опіки та піклування Виконавчого комітету Мирноградської міської ради. На теперішній час і сторони і їх дитина проживають у м. Покровську Донецької області, при цьому Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Мирноградської міської ради представляє, захищає інтереси дітей, які мешкають на території м. Мирнограда, тому відсутні правові підстави надати висновок зі спірного питання (а.с. 37). Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області Варюха С.М. в судовому засіданні повідомила, що спір, який виник між сторонами, розглянуто комісією з питань захисту прав дитини та прийнято висновок про доцільність повернути малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_1 .

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.07.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі (підтверджено записом (штампом) в паспорті про сімейний стан - а.с. 6).

В шлюбі сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народжений син ОСОБА_5 (копія свідоцтва про народження - а.с. 7).

Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2018 року по справі № 235/1916/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , 2014 року народження у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 18.04.2018 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.05.2018 року по справі № 235/1146/18 (НП 2/235/811/18) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

16.01.2019 року Виконавчим комітетом Мирноградської міської ради Донецької області відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, п. 72 постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» ухвалено рішення № 29, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в родині матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Сторонами обговорено графік побачень (зустрічей) ОСОБА_2 з малолітнім сином. 13.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою, що колишній чоловік ОСОБА_2 не повертає дитину (копія талону-повідомлення єдиного обліку № 2475 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію - а.с. 12).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право (п. 3), відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4).

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 допустив неправомірну поведінку, порушив рішення органу опіки та піклування, яким визначено місце проживання їх малолітньої дитини, забравши сина, відповідно до узгодженого графіку зустрічей, самочинно змінив його місце проживання.

ОСОБА_2 у спірному питання прийнято позицію, що правові підстави для повернення малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження ОСОБА_1 відсутні, оскільки це суперечить інтересам дитини, при цьому місце проживання сина просить визначити з ним як батьком.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Судом надана правова оцінка спірних відносин сторін по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків: місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Судом встановлено, що сторони по справі з 20.07.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні відносини фактично було припинено з лютого 2018 року та саме з цього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають окремо, при цьому останніми за обопільною згодою визначено місце проживання малолітнього сина з матір`ю. Такі обставини визнаються сторонами, та суд не має сумніву щодо їх достовірності, що узгоджується з ч. 1 ст. 82 СК України. Крім того, такі обставини знаходяться в логічному та взаємоузгодженому зв`язку з матеріалами справи, а саме судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2018 року по справі № 235/1916/18 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина, отримувачем такої щомісячної матеріальної допомоги є ОСОБА_1 , з якою на момент винесення наказу проживала дитина.

Шлюб сторін розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16.05.2018 року по справі № 235/1146/18. Зі змісту відзиву, зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 вбачається особистий виклад та визнання факту, що він та ОСОБА_1 після розлучення домовилися, що місце проживання малолітнього сина буде встановлено разом із матір`ю.

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Судом встановлено, що ОСОБА_2 безперешкодно реалізовував своє право як батько малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року на зустрічі, спілкування з дитиною, а саме згідно узгодженого з ОСОБА_1 графіку забирав сина на вихідні (з вечора п`ятниці до ранку понеділка).

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що в листопаді 2018 року ОСОБА_2 забрав дитину на вихідні дні та не повернув. За таких обставин, 23.11.2018 року ОСОБА_1 подала заяву до органу опіки та піклування про вирішення спору з ОСОБА_2 про місце проживання дитини. Зі змісту відзиву, зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 вбачається особистий виклад та визнання факту, що він не заперечував проти проживання малолітнього сина з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно пп. 4 п. «б» ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, а саме вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 29 від 16.01.2019 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в родині матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому передбачено, що рішення не втрачає чинності у разі зміни заявником (тобто ОСОБА_1 ) місця проживання (а.с. 11).

Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 змінено, разом з сином переїхали до іншого житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, спір між батьками малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження щодо визначення місця його проживання був предметом розгляду Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області, отримав правову оцінку, вирішений по суті, а ухвалене рішення № 29 від 16.01.2019 року про проживання дитини в родині матері ОСОБА_1 є чинним, не оскаржено ОСОБА_2 , більш того тривалий час виконувалося.

07 лютого 2020 року (день тижня - п`ятниця) ОСОБА_2 забрав малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження до себе на вихідні, однак 10 лютого 2020 року (день тижня - понеділок) ОСОБА_1 не повернув прийнявши позицію, що проживання сина разом з ним відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої Законом України № 69-V від 03.08.2006 року предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Стаття 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23.09.1994 року та у справі «Фуска проти Румунії» від 13.07.2010 року).

Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Суд зазначає, що положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі закону або рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 самочинно, тобто без згоди ОСОБА_1 , з якою рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області визначено місця проживання їх спільного малолітнього сина ОСОБА_5 , 2014 року народження, - змінив та самостійно визначив місце проживання дитини разом з ним як батьком.

Положення ч. 1 ст. 162 СК України є логічним продовженням статті 160 СК України, ця правова норма є засобом запобігання самовільної зміни одним із батьків місця проживання дитини, оскільки не заохочує самоуправства, а містить правові засади для найшвидшого його припинення. При цьому, для повернення дитини непотрібно буде представляти докази створення для неї нормальних умов для їх виховання та розвитку, оскільки стаття 162 СК України базується на юридичній презумпції правомірності поведінки того з батьків, з ким вона проживала.

Єдиним виключенням, з яким закон пов`язує неможливість повернення дітей, - коли залишення їх за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить їхнім інтересам (абз. 2 ч. 1 ст. 162 СК України).

Належних і достатніх доказів на підтвердження створення ОСОБА_1 реальної небезпеки життю і здоров`ю дитини у разі залишення її за попереднім місцем проживання, чи наявність обставин, які свідчать, що повернення дитини суперечить її законним інтересам, ОСОБА_2 не надано й судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання № 02-07/35 від 18.02.2020 року - за результатами огляду будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає малолітня дитина ОСОБА_5 , 2014 року народження, встановлено, що житлове приміщення розміщене у приватному одноповерховому будинку складається з 4 кімнат, умови проживання задовільні, не виявлено порушень санітарно-гігієнічних норм, в кімнатах чисто, зроблений ремонт, меблі нові, речі та іграшки розкладені акуратно, для виховання та розвитку дитини створені належні умови, є кімната, де хлопчик гра і відпочиває; в будинку тепло, затишно, дитина забезпечена харчуванням, новим одягом, є багато іграшок; мати приділяє достатньо уваги дитині№ вдома дотримуються режиму дня відповідного режиму дитячого садка; висновок комісії - у дитини ОСОБА_5 є все необхідне для належного виховання та розвитку (а.с. 14).

З психолого-педагогічної характеристики на вихованця ІІ старшої групи Дитячого навчального закладу № 4 «Іскринка» ОСОБА_5 , 2014 року народження вбачається, що: дитина відвідувала ДНЗ № 4 «Іскринка» з 01.06.2018 - 31.01.2020 рр., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ; фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; соціально-побутові умови проживання задовільні, матеріально-економічне становище родини задовільне; батьки дитини розлучені; батько ОСОБА_2 проживає окремо та проводить з дитиною вихідні дні; мати приймає активну участь у житті дитини, регулярно відвідує батьківськф збори у ДНЗ, виявляє зацікавленість до консультацій і рекомендацій вихователів та фахівців щодо розвитку дитини, цікавиться досягненнями сина; у хлопчика спостерігається адекватна ситуативна поведінка; сформованість вміння та навичок, необхідних для засвоєння навчального матеріалу у ДНЗ на достатньому віковому рівні; ОСОБА_5 ініціативний та цілеспрямований хлопчик з лідерськими якостями; у групі товаришує з усіма дітьми, зберігає позитивні взаємини з вихователями, у дитячому колективі почуває себе впевнено (а.с. 13).

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що працює вихователькою в Дитячому навчальному закладі № 4 «Іскринка» м. Мирноград Донецької області, куди з 01.06.2018 року ходив ОСОБА_5 , 2014 року народження, до садку хлопчика приводила та забирала з понеділка по четверг матір, а в п`ятницю забирав сина на вихідні дні батько, така була домовленість, оскільки подружжя розлучилися та мешкали окремо, при цьому такий графік зустрічей з батьком повністю розумів ОСОБА_5 . Дитина однаково чекала і матір і батька. Свідок охарактеризувала дитину веселою, активною, хлопчик наділеним лікарськими якостями, завжди відігравав головні ролі на постановках.

З вказаного вбачається, що малолітній ОСОБА_5 , 2014 року народження, проживаючи в родині матері ОСОБА_1 (згідно рішення Виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 29 від 16.01.2019 року) знаходяться в добрих соціально побутових умовах, в сім`ї панує злагода і мир, дитина має можливість нормально розвиватися морально, фізіологічно, інтелектуально.

Згідно виробничої характеристики від 19.02.2020 року ОСОБА_1 працює в Мирноградському виробничому управлінні водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбас», з 06.04.2017 року займає посаду економіста претензійно-позовної роботи служби реалізації; за час роботи зарекомендувала себе як відповідальний, працьовитий, висококваліфікований робітник; доброзичлива і уважна, має вдячні відгуки, користується повагою в колективі підприємства; дисциплінарних стягнень не має (а.с. 15).

Згідно побутової характеристики № 1573, виданої 25.02.2020 року Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» - ОСОБА_1 за місцем проживання: АДРЕСА_1 зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони, ввічлива, спокійна, відмінна матір, у вжитті спиртного, наркотиків не помічена (а.с. 16).

Свідком ОСОБА_11 суду повідомлено, що вона є головою квартального комітету, позитивно висловилася відносно ОСОБА_1 , відмітила її порядність, скромність, завжди приділяє належну увагу сину

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Наркологічний диспансер м. Краматорськ» у м. Покровськ № 117/0 від 04.05.2020 року ОСОБА_1 за спеціалізованою наркологічною допомогою не зверталася, на «Д» обліку не перебуває (а.с. 76).

Таким чином, доводи ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями також не знайшли свого підтвердження.

Підлягають відхиленню також і пояснення ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 допускає нецільове використання аліментів, які він перераховує за потреби дитини. Відповідно до листа Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області № 01/22-6914 від 19.06.2020 року за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитини встановлено, що ОСОБА_1 у період з лютий - травень 2020 року отримані аліменти не витрачає, оскільки дитина перебуває у родині батька (а.с. 114).

Суду надано психологічний висновок № 7, складений 03.06.2020 року Центром психосоціальної реабілітації Національного університету «Києво-Могилянської академії» (м. Покровськ) про особливості психічного розвитку ОСОБА_5 , 2014 року народження вбачається, що: у дитини виявлено ознаки стресу, пов`язані з сімейною ситуацією; на словах дитина має прихильність до обох батьків, виражених негативних проявів стосовного когось із батьків не виявлено, проте емоційно дистанціюється ніби зберігає себе; хлопчик заперечує побиття як з боку батька, так і з боку матері, наявні покарання (стояння у кутку) оцінює як адекватні дії батька щодо порушень правил поведінки; в процесі обстеження, хлопець виловлює бажання жити з батьком, при цьому психологи центру помітили, що він проговорює речення, притаманні дорослому, відчуваються інструкції дорослого; матері бажано бути більш включеною в життя дитини (а.с. 103-105).

Відповідно до статті 171 СК України судом з дотриманням вимог ст. 232 ЦПК України в судовому засіданні вислухано малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження, який з урахуванням ступеню розуміння конфліктної ситуації батьків, висловився, що добре відноситься до мами та тата, ніхто з них його не ображає, образ на батьків не має; короткими відповідями вказав, що йому краще мешкати з батьком, пояснюючи тим, що за місцем проживання батька дитячий садок і школа поруч, з матір`ю довше добиратися до дитячого садочка (суд відмічає, що саме цим ОСОБА_2 обґрунтував позицію визначення місця проживання сина з ним, що не виключає надання дитині певних інструкцій батька перед проведенням судом допиту). Слів, фраз, речень, з яким міг би бути зроблений висновок, що малолітній відмовляється повертатися до матері, скарг, що матір приділяє недостатню увагу, - ОСОБА_5 , 2014 року висловлено не було.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що працює вихователем в Закладі дошкільної освіти «Росинка», вихованцем групи «Веселка» з 05.03.2020 року є ОСОБА_5 , 2014 року народження, який відвідував навчання до початку карантину, викликаного короновірсною інфекцією (тобто трохи більше тижня); до закладу хлопчика приводила та забирала дружина батька, з якою у дитини, за спостереженнями свідка, склалися гарні відносини, хлопчик звертався до неї як «мама ОСОБА_14 »; матір дитини ніколи не приходила. Свідок повідомляючи, що в цілому період адаптації ОСОБА_5 пройшов добре, та одночасно відмітила, що хлопчик висловлював бажання, що вже хоче додому, називаючи місце проживання разом з батьком, про рідну матір нічого не розказував.

Суд, надаючи оцінку показам свідків, письмовим матеріалам по справі, приходить до переконання, що самочинна зміна ОСОБА_2 місця проживання малолітнього сина об`єктивно призвела до зміни звичайного оточення дитини, спровокувала конфліктну ситуацію між батьками, з лютого 2020 року по теперішній час мінімізовано спілкування матері ОСОБА_1 з сином (судом відмічаються штучно створені перешкоди у таких зустрічах), що беззаперечно вплинуло на психічно-емоційний стан малолітнього хлопчика.

На виконання вимог ч. ч. 4-5 ст. 19 СК України судом надано доручення Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької область надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про відібрання дитини на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку № 01/26-736 від 01.07.2020 року служба у справах дітей Покровської міської ради вважає доцільним повернути малолітню дитину ОСОБА_5 , 2014 року народження матері ОСОБА_1 (а.с. 121-122). Даний висновок ґрунтується на: - фактах обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін ( ОСОБА_1 створено всі умови для виховання та розвитку дитини; ОСОБА_2 умови для проживання дитини створені частково); - опитуванні батьків на засіданнях комісії органу опіки та піклування, які відбулися 27.05.2020 року, 24.06.2020 року; - психологічному висновку про розвиток малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження. Суд вважає такий висновок обґрунтованим.

Визначаючи позицію проти позову про відібрання дитини, ОСОБА_2 надав суду відомості, які за якого переконанням мають вказувати, що повернення малолітнього сина до родини матері ОСОБА_1 суперечитиме інтересам дитини, тому заявив самостійний спосіб захисту, а саме визначити місце проживання дитини разом з ним як батьком.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 надав суду наступні письмові докази.

Згідно довідки Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 1245 від 12.01.2020 року - ОСОБА_2 , фактично (без реєстрації) мешкає за адресою: АДРЕСА_4 спільно з сином ОСОБА_5 , 2014 року народження (а.с. 52 зворот).

Згідно довідки Закладу дошкільної освіти № 2 «Росинка» Покровської міської ради Донецької області № 71 від 10.03.2020 року ОСОБА_5 , 2014 року народження відвідує даний заклад з 05.03.2020 року (а.с. 53 зворот).

Згідно характеристики на малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження - дитина відвідує групу № 4 «Веселка» ЗДО № 2 «Росинка» з 05.03.2020 року, період адаптації пройшов добре, хлопчик швидко знайшов контакт з дітьми і дорослими в групі; хлопчик доброзичливий, емоційний, приймає участь у колективних іграх; тато хлопчика приймає участь у вихованні дитини; розвиток дитини відповідіє віковим особливостям (а.с. 51).

Згідно довідки від 11.03.2020 року - ОСОБА_5 , 2014 року народження відвідує заняття з англійської мови в супроводі ОСОБА_2 (а.с. 62), надано копії квитанцій про оплату таких уроків (а.с. 63).

Відповідно до довідки № 393 від 03.08.2020 року ОСОБА_5 , 2014 року народження навчатиметься в 1-Б класі загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 2 Покровської міської ради Донецької області в 2020-2021 навчальних роках (а.с. 116). За переконанням ОСОБА_2 , оскільки цей навчальний заклад розташований поруч з адресою проживання ( АДРЕСА_4 ) малолітню дитину недоцільно повертати матері, яка проживає від цієї школи досить віддалено ( АДРЕСА_1 ).

Згідно виробничої характеристики № 23 від 18.03.2020 року ОСОБА_2 працює на АТ «Укрзалізниця» Регіональної філії «Донецька залізниця» Структурний підрозділ «Покровська дистанція колії» монтером колії 4 розряду бригади з невідкладних робіт; за період роботи порушень трудової та технологічної дисципліни не має (а.с. 51 зворот)

Відповідно до побутової характеристики № 2031, виданої 20.03.2020 року Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_4 з дружиною ОСОБА_14 , сином ОСОБА_5 , 2014 року народження, падчеркою ОСОБА_15 (рік народження не вказано) з лютого 2020 року; в конфліктних ситуаціях з сусідами помічений не був, у спілкуванні зі старшими ввічливий; приймає активну участі в громадських справах (а.с. 53).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємтсва "Наркологічний диспансер м. Краматорськ" у м. Покровськ № 103 від 16.03.2020 року - ОСОБА_2 за спеціалізованою наркологічною допомогою не звертався, на обліку не перебуває, на момент огляду наркопатології не виявлено (а.с. 63).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування" № 385 від 17.03.2020 року - ОСОБА_2 за наданням психіатричної допомоги не звертався (а.с. 63).

Суд, надаючи правову оцінку зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини наголошує, що спір між батьками малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження щодо визначення місця його проживання був предметом розгляду Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області, отримав правову оцінку, вирішений по суті, ухвалене рішення № 29 від 16.01.2019 року про проживання дитини в родині матері ОСОБА_1 є чинним. Предметом спору в даному випадку могли б бути лише позовні вимоги про зміну визначеного раніше місця проживання малолітньої дитини з підстав зміни (відпадіння) обставин, які враховано органом опіки та піклування при ухваленні рішення № 29 від 16.01.2019 року. Захисту підлягає тільки порушене, оспорюване, невизнане право. Обраний ОСОБА_2 спосіб захист, а саме пред`явлення зустрічного позову про визначення місця проживання дитини, при тому, що таке питання фактично не може бути спірним, оскільки врегульовано відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, - є помилковим. Заявлені вимоги з огляду фактичних обставин справи не відповідають матеріально-правовому способу захисту, який може бути застосовано при виниклих між сторонами спірних відносинах, - тому суд приймає рішення про відмову в зустрічному позові. Суд, сумуючи вищевикладене, виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, встановивши, що рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради № 29 від 16.01.2019 року (не оскаржено, не скасовано, має закону силу), визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , 2014 року народження з матір`ю, встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що повернення дитини за місцем проживання матері негативно впливатиме на його розвиток, відсутність обставин, які перешкоджають повернути сина матері, або будуть суперечити його інтересам, за підтвердженням самовільних (самочинних) без згоди матері, дій ОСОБА_2 щодо зміни місця проживання дитини, невиконання ним рішення органу опіки та піклування (прийтяне відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України), - приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про відібрання дитини у ОСОБА_2 та повернення ОСОБА_1 . Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду в постанові від 24.10.2018 року, справа №487/545/147-ц та Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 року у справі № 357/17852/15-ц.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 3, 150, 151, 155, 157, 160, 161, 162, 171 СК України, ст. ст. 11, 14 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Відібрати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та повернути (передати) матері ОСОБА_1 , з якою проживала дитина до самочинної зміни батьком місця проживання.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України розподілити між сторонами судові витрати по справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Судові витрати ОСОБА_2 відшкодуванню не підлягають, судовий збір, сплачений при подачі зустрічного позову в сумі 840,80 гривень - залишити за позивачем.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини і повернення її матері, з якою вона проживала.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином; суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення; суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_6 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_7 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 ;

- третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області, 8, юридична адреса: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 11:

- третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради Донецької області, , юридична особа: Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 9

Дата складання повного тексту рішення суду - 17.08.2020 року.

Суддя: