ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Чернівці Справа №713/1869/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,

при розгляді справи за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Пилип`юка І.В., дата складання повного тексту рішення 26.11.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (далі по тексту - ТОВ «Чернівцігаз Збут») у жовтні 2019 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначало, що ОСОБА_1 приєднався до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, є споживачем послуг з постачання природного газу до буд. АДРЕСА_1 .

ТОВ «Чернівцігаз Збут» посилалося на те, що ОСОБА_1 не здійснено оплату за природний газ в сумі 6 617 грн. 79 коп. та просило зазначену суму стягнути на їх користь.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.11.2019 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі по тексту - АТ «ОГС «Чернівцігаз») подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить рішення суду скасувати, задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ТОВ «Чернівцігаз Збут».

Вказує, що суд, не вирішивши питання щодо неправомірності визначених Оператором ГРМ об`ємів газу, використаних побутовим споживачем ОСОБА_1 ,

Провадження №22-ц/822/657/2020 Категорія 19/24

зробив висновок про відсутність підстав для нарахування постачальником газу вартості визначених Оператором ГРМ об`ємів природного газу побутовому споживачу ОСОБА_1 .

Крім того, суд не застосував вимоги Типового договору розподілу природного газу (постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015р., надалі - Типовий договір), відповідно до вимог п.5.5. якого споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора ГРМ; 2) за телефоном; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки) Оператора ГРМ; 4) на електронну адресу, та не перевірив факт дотримання ОСОБА_1 вимог Типового договору та Кодексу ГРМ.

Також суд не встановив, які саме показники лічильника у передбаченому Кодексом ГРМ порядку та строки побутовий споживач ОСОБА_1 передав АТ «Чернівцігаз» (як Оператору ГРМ) до травня 2016 року.

Суд зробив висновки щодо об`ємів використаного ОСОБА_1 природного газу виключно на підставі абонентської книжки самого споживача, однак не встановив обставин, чи видавалась взагалі ОСОБА_1 абонентська книжка його постачальником та звідки вона у споживача з`явилась.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вимоги апелянта є необґрунтованими.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша та друга статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у контексті положень частин 1, 2 статті 55, пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України є складовою права кожної особи на звернення до суду.

Частиною 1 ст.352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В силу ч.3 цієї статті після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спір виник між ТОВ «Чернівцігаз Збут» та ОСОБА_1 з приводу стягнення заборгованості з оплати послуг за постачання природного газу за період з травня 2016 року по травень 2018 року в сумі 6617,79 грн (а.с.10 т.1).

До прийняття НКРЕКП постанови №2080 від 07.10.2019 року, якою змінено умови та порядок оплати споживачами природного газу, у ОСОБА_1 відносини з приводу оплати могли існувати лише з ТОВ «Чернівцігаз Збут», і лише з 01.01.2020 року вони могли виникнути у ОСОБА_1 з АТ «ОГС «Чернівцігаз» з приводу оплати за постачання спожитого газу.

Саме з 01.01.2020 року оплата за отримання природного газу здійснюється за показниками приладу обліку у встановленому порядку за попередній період.

Таким чином, оскільки відносин між ОСОБА_1 та АТ «ОГС «Чернівцігаз» в період з 05.2016 року по 05.2018 року не існувало, отже, оцінка правильності встановлених обставин у спорі між ТОВ «Чернівцігаз Збут» та ОСОБА_1 не впливає на права та обов`язки АТ «ОГС «Чернівцігаз», договірних відносин з яким у споживача не було.

Крім того, оскаржуване рішення в мотивувальній частині не містить висновків суду щодо прав та обов`язків АТ «ОГС «Чернівцігаз», а тому встановлення показників приладу обліку у цій справі не можуть в силу ч.4 ст.82 ЦПК України бути преюдиційними для відносин між ТОВ «Чернівцігаз Збут» та АТ «ОГС «Чернівцігаз», на що посилається апелянт, оскільки останній не був стороною у справі, отже і права АТ «ОГС «Чернівцігаз» цією обставиною не будуть порушені.

Згідно п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись п.3 ч.1, ч.2 ст. 362, ст.381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2019 року в справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природній газ - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.Б. Перепелюк/