Справа № 509/319/20
Провадження № 2/947/2067/20
10.08.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків Олени Василівни,
секретаря судового засідання - Белінської Ганни Сергіївни,
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. від 25.02.2020 року провадження по справі відкрито.
До судового засідання 10.08.2020 року сторони не з`явились.
Представник позивача Кір`як Д.А. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що у випадку неявки відповідача без поважних причини просить розглянути справу за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви по суті спору не скористався, до судових засідань не з`явився.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
05.03.2019 року, приблизно о 17.00 в смт Овідіополь по вул. Берегова, 9, Овідіопольського району Одеської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Фотон, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед початком руху не впевнився в безпеці, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з перешкодою, а саме з навісом над вікном приміщення Овідіопольського районного суду Одеської області, чим порушив п. 10.1, 12.1 ПДР.
Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Бочарова А.І. від 21.03.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. /а.с.31/.
Згідно з Наказом №88 від 05.03.2019 року начальника Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Ю.О. Герасименко для охорони затриманих та взятих під варту осіб, їх конвоювання з ОУВП №21 м. Одеси до Овідіопольського районного суду Одеської області, до ОУВП №21 та ІТТ №1 м. Одеси створено 05.03.2019 року тимчасовий конвойний наряд з числа працівників Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, до складу якого, зокрема, призначено начальником конвою капітана поліції ОСОБА_1 /а.с.9-10/. При цьому відповідно до Наказу №201 від 10.05.2018 року інспектора сектору моніторингу ОСОБА_1 закріплено водієм автозаку ФОТОН, 2006 року випуску /а.с.11-12/.
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 06.11.2015 року вбачається, що автомобіль FOTON, BJ1043 V8JE6-4, спеціалізований вантажний фургон оперативний-с, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є власністю АТГ ГУМВС України в Одеській області /а.с.15/.
З листа начальнику ВПЗ ГУНП в Одеській області від заступника начальника Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 20.11.2019 року №48/8590 вбачається, що з приводу ДТП, що сталася 05.03.2019 року біля 17.00 на території закритого подвір`я Овідіопольського ВП ГУНП за участю службового автомобіля "FOTON BJ1043", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням інспектора сектору моніторингу Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1, повідомлено, що ОСОБА_1 , з вини якого сталася ДТП, в результаті чого автомобіль отримав механічні ушкодження, неодноразово пропонувалося у відповідності до ч. 5 ст. 130 КЗпП здійснити відшкодування завданої ним шкоди у добровільному порядку. Однак ОСОБА_1 письмово відмовився здійснити відшкодування завданої ним шкоди у добровільному порядку, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище /а.с.8/.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Статтею 136 КЗпП України визначено, що покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.
Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.
У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду справи встановлено, що 05.03.2019 року сталася ДТП з вини водія службового автомобіля ОСОБА_1 , внаслідок якої службовий автомобіль зазнав пошкоджень, в зв`язку з чим ГУНП в Одеській області було завдано матеріальної шкоди, яку відповідач ОСОБА_1 відмовився відшкодовувати в добровільному порядку.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи у службових стосунках з позивачем, своїми діями порушив права ГУНП в Одеській області та позивач правомірно звернувся до суду з позовом про захист своїх прав шляхом стягнення відшкодування матеріальної шкоди.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 130, 134, 136 КЗпП України, ст. ст. 11, 15, 16, 22, 386, 391, 395, 396, 1166, 1192 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Одеській області - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст заочного рішення суду складено 18.08.2020 року.
Суддя Васильків О. В.