справа №619/1213/20
провадження №2/619/714/20
13 серпня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання - Булах С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути сплачений судовий збір та витрати за надання правничої допомоги.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з ОСОБА_2 вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 . Весною 2017 року відносини між позивачем та відповідачем зіпсувались. ОСОБА_2 виявив бажання створити іншу сім?ю. Позивач з сином ОСОБА_3 змушені були переїхати та поселитись у знайомих. ОСОБА_2 матеріально не допомагав, він ніколи навіть не поцікавився де живе його син. Також вказала, що судом були стягнуті аліменти на її користь на утримання дитини в мінімальному розмірі. ОСОБА_2 скривав своє місце роботи, гроші переказував нерегулярно, інколи взагалі нічого на утримання сина не присилав. В жовтні 2018 року позивач звернулася до суду про зміну способу стягнення аліментів. Згідно виконавчого листа, який позивачем було пред?явлено до виконання - відповідно з 13.12.2018 року вона отримала можливість отримувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000.00 гривень щомісячно. При цьому навіть за пред?явленим виконачим листом відповідач не завжди аліменти сплачував вчасно та в розмірі, визначеному судом.
Як вказує позивач, за період, що пройшов з моменту, коли сторони припинили спільне проживання ОСОБА_2 жодного разу не бачив свого сина ОСОБА_3 , жодного разу не цікавився його життям, здоров?ям навіть під час телефонних розмов, коли позивач йому дзвонила. Він ніколи не проявляв по відношенню до сина ОСОБА_3 батьківської любові, його не хвилювало питання виховання. Навпаки, коли позивач намагалась відповідачу нагадати, що його син не тільки потребує коштів на утримання, що він уже підріс і потребує елементарного спілкування з татом він відповідав, що в нього своє життя і сина ОСОБА_3 в ньому не має. В серпні 2019 року позивач звернулась у Службу в справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В подальшому позивач повторно звернулася в Службу в справах дітей з заявою про розгляд по суті її звернення та надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Та зява була розглянута по суті і відповідно до Висновку органу опіки та піклування від 10.02.2020 року - орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 .
Також позивач зазначила, що після отримання вказаного висновку органу опіки та піклування від 10.02.2020 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав вона ще певний час не зверталась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідача який не виконував батьківські обов`язками, самоусунувся від участі у вихованні сина ОСОБА_3 внаслідок чого останній три роки фактично ріс без рідного батька, без його любові, без його піклування, без його моральної підтримки та матеріальної забезпеченості, що було вкрай необхідним для повного і гармонійного розвитку його особистості - все ще надіялась, що він задумається, змінить свою поведінку і виправить ситуацію. Однак ОСОБА_2 свого ставлення до виконання батьківських обов?язків та реалізації батьківських прав не змінив, свідомо продовжує нехтувати батьківськими обов`язками продовжує підтримувати позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, заборгованість по сплаті аліментів не погашає.
Представником позивача до суду надано заяву з проханням розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Третьою особою - Службою у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника на розсуд суду.
Третьою особою - Службою у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, з проханням задовольнити позов.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Так, ОСОБА_1 з ОСОБА_2 перебувала у фактичних шлюбних стосунках. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 .
Як зазначила позивач, ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 жодного разу не цікавився життям свого сина ОСОБА_3 , здоров?ям навіть під час телефонних розмов, коли позивач йому дзвонила. Він ніколи не проявляв по відношенню до сина батьківської любові, його не хвилювало питання виховання. Навпаки, коли позивач намагалась відповідачу нагадати, що його син не тільки потребує коштів на утримання, що він уже підріс і потребує елементарного спілкування з татом він відповідав, що в нього своє життя і сина ОСОБА_3 в ньому не має.
Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 150 ч.1,2,3 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Так, ОСОБА_2 майже відразу після народження малолітнього сина ОСОБА_3 усунувся від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, аліменти на утримання малолітнього сплачує не в повному розмірі, порушуючи строки їх виплати, будь-якої іншої допомоги не надає, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням та інтересами, не створює умов для отримання ним освіти, не підтримує з сином родинних стосунків, тривалий час не бачив сина, не вітає його з днем народження, не телефонує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Згідно ч. 1, ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці.
Позивач звернулась у Службу в справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради з заявою про надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, відповідно до висновку від 10.02.2020 №12/01-02/03/20 орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішенської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За правилами ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до роз`яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.
Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
Судом встановлено, що відповідач з дитиною не проживає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, про його здоров`я, не цікавиться проблемами, навчанням, не забезпечує його харчуванням та одягом.
Вказане свідчить про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача підлягають задоволенню.
Що стосується судових витрат, які згідно позовної заяви ОСОБА_1 просила стягнути на її користь, суд також зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В даному випадку надано квитанцію до прибуткового касового ордера №19 від 10.04.2020 на суму 800 грн. та №27 від 17.05.2020 на суму 2000 грн., в зв`язку з чим дана вимог підлягає задоволенню.
Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд стягує з ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з судового збору.
Керуючись ст. 10, 12, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 150, 155, 164 СК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800 грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. В. Калиновська