Справа № 755/9825/20
УХВАЛА

"10" серпня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 755/9825/20 за позовом ОСОБА_1 до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та про скасування державної реєстрації права власності.

Позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 до вирішення справи по суті та заборони ОСОБА_2 та будь яким іншим особам у будь який спосіб вчиняти будь які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , а тому числі примусове входження до квартири, злам дверей квартири, зміну замків в дверях квартири, вселення в квартиру будь яких осіб.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 яка має незаконно оформлені документи на квартиру АДРЕСА_1 , намагається проникнути у квартиру частку якої успадкувала позивач та в якій вона проживає разом зі своїм 14-ти річним сином вже протягом 14 років.

Вказує, що ОСОБА_2 спільно з частково знайомими позивачу особами, шляхом психологічного тиску, погроз в побитті та вбивстві, погроз у знищенні майна, фактично ламання дверей та замків, коли у квартирі знаходиться неповнолітній син позивача намагалися незаконно продати частину квартири, а також насильно проникнути на виселити позивача з сином з квартири, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в майбутньому рішення суду.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи питання про можливість задоволення вимог заяви про забезпечення позову суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як убачається з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 214524838 від 01.07.2020 року, відповідач ОСОБА_2 являється власником ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Предметом спору за заявленими вимогами є визнання недійсним свідоцтва про право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 виданого на ім`я ОСОБА_2 та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 в частині права власності на Ѕ частину вказаної квартири.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Так суд вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову являється неспівмірним з предметом спору та призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_2 , оскільки остання являється власником ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , тобто відповідачу окрім спірних Ѕ частини, також належить на праві власності ј частка житла, якою відповідач має право користуватися.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя