Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/764/14-ц
Провадження № 4-с/553/16/2020
У Х В А Л А

Іменем України

17.08.2020 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Ребро Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ТИХОНОВА Олеся Олеговича, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 в порядку ст. 447-449 ЦПК України на бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Скаржник вказує, що на виконанні в Київському ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження № 51435320 з примусового виконання виконавчого листа № 553/764/14-ц, виданого 03.07.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави на підставі заочного рішення суду від 22.05.2014 року, про стягнення зі скаржниці на користь ПАТ "Акцент-Банк" боргу в сумі 33610 грн. 89 коп.

08.07.2020 року скаржниця отримала смс-повідомлення про те, що на її рахунок накладено арешт згідно з постановою виконавчої служби. З даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що дійсно 08.07.2020 року головним державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться рахунках, відкритих на її ім`я, копія відповідної постанови нею не отримана до цього часу.

15.07.2020 року скаржниця звернулася до ВДВС з заявою про зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунку боржника, посилаючись на те, що рахунок використовується для зарахування коштів, отриманих як виплата заробітної плати та сплата аліментів. На підтвердження вказаного надано виписку ПАТ "ПриватБанк". Проте зазначена заява залишена без відповіді. Вважає, що арешт на рахунок державним виконавцем накладений неправомірно, відтак бездіяльність державного виконавця щодо скасування арешту є протиправною та порушує права скаржника.

Просить визнати протиправною бездіяльність органу державної виконавчої служби - Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо не зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк"; зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з коштів ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк".

Ухвалою судді від 21.07.2020 року скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків.

24.07.2020 року від скаржника ОСОБА_2 на виконання вимог, викладених в ухвалі від 21.07.2020 року, до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Скаржник уточнила зміст скарги, виклала її в наступній редакції - просить визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова Олеся Олеговича щодо не зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк" (виконавче провадження № 51435320); зобов`язати головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова Олеся Олеговича зняти арешт з коштів ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк" (виконавче провадження № 51435320).

Згідно наказу Міністерства юстиції України "Про відділи державної виконавчої служби" № 4053/5 від 17.12.2019 року з 28.12.2019 виводяться районні, районні у містах, міські (міста обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції в областях зі складу головних територіальних управлінь юстиції в областях та вводяться до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції з підпорядкуванням цим міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції, зі збереженням статусу юридичних осіб та перейменуванням згідно з Переліком відділів державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь міністерства юстиції, що змінюють підпорядкування.

У зв`язку зі зміною підпорядкування Київського ВДВС міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області змінилось його найменування на - Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

ОСОБА_3 надав письмове пояснення, в якому вказав, що ним дійсно проведено сплату аліментів шляхом поповнення готівкою в терміналі самообслуговування: 20.01.2020 року 2010 грн. 00 коп., 20.02.2020 року 2010 грн. 00 коп., 21.05.2020 року 2020 грн. 00 коп., на підтвердження вказаного надано дублікат квитанції № 430600 від 20.01.2020 року та № 790483 від 21.05.2020 року. Вважає, що державним виконавцем незаконно накладено арешт на рахунок ОСОБА_2 , оскільки саме на цей рахунок він перераховує аліменти на двох дітей. Просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник Київського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надав суду відзив на скаргу, в якому вказав, що скаргу не визнає та вважає, що державним виконавцем прийнято всі законні та обґрунтовані дії в межах Закону України "Про виконавче провадження" та жодних порушень, що призвели до порушень прав та свобод боржника в процесі здійснення виконавчих дій допущено не було. Зазначив, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 5145320, відкрите постановою державного виконавця від 16.06.2016 року при повторному пред`явленні до примусового виконання виконавчого листа № 553/764/14-ц, виданого 03.07.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Акцент-банк" заборгованості у розмірі 33610 грн. 89 коп. Державним виконавцем при направленні запитів до ПФУ встановлено, що боржниця отримує дохід в ДПТНЗ "ПОЛТАВСЬКЕ ВПУ ІМ. А.О. ЧЕПІГИ", постановою від 02.10.2017 року звернуто стягнення на дохід боржника, вона направлена на виконання до бухгалтерії підприємства. При повторному направленні запитів до ДФС та ПФУ встановлено, що боржниця отримує дохід в Управлінні освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради, у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 10.06.2019 року звернуто стягнення на вказаний дохід боржника, проте Управління освіти повідомило про звільнення боржниці та повернуло постанову без подальшого виконання. Посилання боржниці на положення нормативних актів, спрямованих на захист прав працівників, не може бути застосовано до оспорюваних правовідносин. За період перебування виконавчого провадження на виконанні боржниця змінила два місця роботи, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про погашення боргу. Згідно відповіді банківської установи на рахунки боржника арешт накладено, коштів на рахунку недостатньо для виконання постанови, відомостей про наявність у боржника рахунків зі спеціальним режимом відповідь банку не містить. У зв`язку з надходженням на адресу відділу 16.07.2020 року звернення боржниці, в додатках до якого надано копію виписки з зазначенням номеру рахунку та зарахування коштів від третіх осіб державним виконавцем 16.07.2020 року направлено платіжні вимоги про списання коштів до банківської установи відповідно до положень статті. На депозитний рахунок відділу 17.07.2020 року надійшли кошти у розмірі 2583 грн. 45 коп., які були розподілені відповідно до положень статті 45 Закону України "Про виконавче провадження". Враховуючи викладене, посилання боржниці на перебування на арештованому рахунку аліментів можуть не відповідати дійсності, оскільки згідно наданої виписки усього було здійснено надходжень на рахунок на загальну суму 55996 грн. 93 коп., з них аліментів всього на загальну суму 6040 грн. 00 коп., при цьому скаржниця не позбавлена отримувати аліменти готівкою чи у вигляді поштових переказів. Просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, від скаржника та представника Київського ВДВС у м. Полтаві надійшли заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі, інші особи, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала справа № 553/764/14-ц (провадження № 2/553/558/2014) за позовом Публічного акціонерного банку "Акцент-банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22.05.2014 року позов задоволено стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 33278 грн. 11 коп., судовий збір в розмірі 332 грн. 78 коп., а всього 33610 грн. 89 коп.

Ухвалою суду від 03.07.2014 року виправлено описку допущену у заочному рішенні суду від 22.05.2014 року вірно вказавши назву позивача - Публічне акціонерне товариство "Акцент-Банк" замість Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк".

На підставі вищевказаного рішення за заявою представника стягувача ПАТ "Акцент-Банк" 03.07.2014 року видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Міщенко О.А. від 16.06.2016 року відкрито виконавче провадження № 51435320 з примусового виконання виконавчого листа № 553/764/14-ц, виданого 03.07.2014 року Ленінським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Акцент-Банк" заборгованості у розмірі 33610 грн. 89 коп.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 05.10.2017 року на запит державного виконавця № 31523777 від 02.10.2017 року, ОСОБА_2 працює в ДПТНЗ "ПОЛТАВСЬКЕ ВПУ ІМ. А.О. ЧЕПІГИ".

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області Тихонова О.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.10.2017 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід в ДПТНЗ "ПОЛТАВСЬКЕ ВПУ ІМ. А.О. ЧЕПІГИ". Постановлено здійснювати відрахування від доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 37071 грн. 98 коп. з урахуванням збору та витрат виконавчого провадження.

З відповіді Пенсійного фонду України № від 04.06.2019 року на запит державного виконавця № 58406046 від 04.06.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 працює в Управлінні освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ в Полтавській області Тихонова О.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.06.2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 в Управлінні освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради. Постановлено здійснювати відрахування від доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 37071 грн. 98 коп. з урахуванням збору на витрат виконавчого провадження.

Листом Управління освіти виконавчого комітету Полтавської міської ради за вих. № 01-09-01-31/3128 від 21.06.2019 року Київський ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області повідомлено про звільненням ОСОБА_2 24.05.2019 року, у зв`язку з чим повернуто постанову державного виконавця від 10.06.2019 року.

Постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова О.О. про арешт коштів боржника від 08.07.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

09.07.2020 року ОСОБА_2 отримала смс-повідомлення від АТ КБ "ПриватБанк" про накладення арешту на її рахунки згідно постанови виконавчої служби.

15.07.2020 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до начальника Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Міщаніна О.В., в якій просила зняти арешт, накладений державним виконавцем Тихоновим О.О. у ВП № 51435320, з її коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк", шляхом внесення відповідної постанови та направити постанову на адресу АТ КБ "ПриватБанк". В даній заяві проінформувала, що рахунок використовується для зарахування грошових коштів, отриманих як виплата заробітної плати та сплата аліментів за виконавчим листом № 552/6939/15-ц, виданим Київським районним судом м. Полтави про стягнення ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10.12.2015 року.

Як вбачається з виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 за договором SAMDNWFC9 від 20.12.2018 року за період з 01.01.2020 року по 14.07.2020 року, наданої АТ КБ "ПриватБанк", на рахунок скаржниці: 16.01.2020 року зараховано 510 грн. заробітної плати; 31.01.2020 року зараховано 3290 грн. 64 коп. заробітної плати; 14.02.2020 року зараховано 3200 грн. заробітної плати; 27.02.2020 року зараховано 3155 грн. 07 коп. заробітної плати; 13.03.2020 року зараховано 2740 грн. заробітної плати; 30.03.2020 року зараховано 3615 грн. 07 коп., 15.04.2020 року зараховано 2350 грн. заробітної плати; 29.04.2020 року зараховано 2098 грн. 55 коп. заробітної плати; 15.05.2020 року зараховано 3030 грн. 00 коп. заробітної плати; 26.05.2020 року зараховано 1500 грн. 26 коп. заробітної плати; 28.05.2020 року зараховано 18071 грн. 16 коп. заробітної плати.

Таким чином, вищевказаний документ об`єктивно підтверджує той факт, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи, працює в Управлінні освіти виконавчого комітету та на рахунок № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк" їй нараховується заробітна плата.

За вказаних обставин, суд визнає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, твердження заявниці про наявність підстав у державного виконавця вжити заходи щодо звернення стягнення на її заробітну плату як боржника у відповідності до ст.ст. 68-70 Закону України "Про виконавче провадження", а не для накладення арешту на рахунок.

Згідно виконавчого листа № 552/6939/15-ц, виданого 11.02.2016 року Київським районним судом м. Полтави, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 10.12.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3 , ним перераховувались на картку ОСОБА_2 кошти в рахунок виконання аліментних зобов`язань, в тому числі 20.01.2020 року перераховано суму 2010,00 грн., 20.02.2020 року 2010,00 грн. та 21.05.2020 року 2020,00 грн.

Аналіз змісту виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_3 ) ОСОБА_2 свідчить про те, що на її рахунок 20.01.2020 року зараховані кошти в сумі 2010 грн. 00 коп., 21.05.2020 року - кошти в сумі 2020 грн.

Жодних об`єктивних даних про те, що вказані кошти надходили на рахунок скаржниці саме як сплаті аліментів на утримання дітей на виконання відповідного судового рішення, крім письмових пояснень ОСОБА_2 , в розпорядження суду скаржником не надано, позаяк призначенням відповідних платежів у квитанціях зазначено "поповнення картрахунку".

Разом з тим, з огляду на те, що в ході судового розгляду справи не встановлено, що у ОСОБА_2 є інший картрахунок, ніж НОМЕР_3 ), суд вважає обґрунтованими її доводи про те, що саме на вказаний рахунок можуть надходити аліменти на утримання дітей, стягнуті згідно з рішенням Київським районним судом м. Полтави від 11.02.2016 року.

Згідно п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В силу положень ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

В п. 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 "Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів", затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судами обставин вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_1 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Згідно ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

При цьому, банк, в якому арештовано кошти боржника, відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

АТ КБ "ПриватБанк", на яке нормами статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (ст. 43 Конституції України).

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст.10 Конвенції про захист прав людини та ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 5 ст. 97, ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст. 22, ч.ч. 1, 6 ст. 24, ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці", своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до положень ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що розрахунковий рахунок ІВАN: НОМЕР_1 , є таким, з якого здійснюється виплата заробітної плати скаржнику ОСОБА_2 роботодавцем та сплата податків і зборів.

Отже, головним державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі і на рахунок, на який зараховується заробітної плата ОСОБА_2 й можуть надходити аліменти на утримання малолітніх дітей.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Верховний Суд у постанові від 17.01.2020 року у справі № 340/1018/19 зробив висновок про те, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19, від 27.06.2019 у справі № 916/73/19.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Як визначено в ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Разом з тим, державним виконавцем не були вжиті заходи щодо встановлення дійсного місця роботи боржника та безпідставно не застосовано норми ст.ст. 68-70 Закону України "Про виконавче провадження".

Приписами ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України "Про працю".

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.

За змістом ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого вона просить зобов`язати Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з коштів, дійсно зараховується заробітна плата, накладений на нього арешт унеможливлює отримання заробітної плати ОСОБА_2 та аліментів й, відповідно, обмежує у праві вільне користування належними їй коштами, необхідними для забезпечення життєдіяльності власної та малолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні, порядок та межі здійснення відрахування з яких визначені в ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, вимоги в частині зобов`язання державного зняти арешт з заробітної плати та аліменти на утримання дітей, що надходять на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ "ПриватБанк", ІВАN: НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, боржник зверталася до керівника Київського ВДВС у м. Полтаві з заявою про зняття арешту, накладений державним виконавцем Тихоновим О.О. у ВП № 51435320, з її коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк", шляхом внесення відповідної постанови. В даній заяві вказувала, що рахунок використовується для зарахування грошових коштів, отриманих як виплата заробітної плати та сплата аліментів на утримання дітей за виконавчим листом № 552/6939/15-ц, до заяви приєднувала копії відповідних документів, що підтверджують наведені нею обставини.

Разом з тим, жодних дій виконавчою службою на виконання вимог заявниці вчинено не було, незважаючи на отримання документів, що свідчать про наявність підстав для задоволення заяви, доказів того, що органом виконавчої служби (керівником чи державним виконавцем) була надана відповідь на звернення ОСОБА_2 , в ході судового розгляду справи не отримано. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про наявність підстав визнання протиправною бездіяльності органу виконавчої служби щодо нездійснення зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку в АТ КБ "ПриватБанк", ІВАN: НОМЕР_1 , та надходять як заробітна плата та аліменти на утримання дітей.

А тому суд вважає, що скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ТИХОНОВА Олеся Олеговича задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова Олеся Олеговича щодо незняття арешту з коштів боржника ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунку в АТ КБ "ПриватБанк", ІВАN: НОМЕР_1 , що надходять як заробітна плата та аліменти на утримання дітей.

Зобов`язати головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова Олеся Олеговича зняти арешт на кошти - заробітну плату та аліменти на утримання дітей, - що надходять на рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ "ПриватБанк", ІВАN: НОМЕР_1 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18.08.2020 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Є. В. Парахіна