Справа № 766/2031/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Зуб І.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Рішельєвська,21) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

встановив:

06.02.2020 року представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування вимог заяви представник заявника посилається на те, що на час відкриття спадщини заявник постійно проживала з спадкодавцем, прийняла спадщину та є спадкоємцем першої черги. Зазначає про наявність ще спадкоємця першої черги, проте не визначає його як заінтересовану особу.

Дата відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Далі представник заявника зазначає, що у визначений законом термін, спадкоємець звернулася до Другої Херсонської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено та роз`яснено п.п. 1.12 п. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України, якщо місце проживання невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження майна Бериславський район.

Також в заяві зазначено, що при поданні заяви в про прийняття спадщини до Бериславської державної нотаріальної контори, спадкоємцю також було відмовлено в відкритті спадкової справи, так як згідео п.п. 1.13 п. 1, п.п. 4.14 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус, не знаючи про фактичне місце проживання спадкодавця, не може безспірно встановити наявність інших спадкоємців, які фактично проживали разом із спадкодавцем і могли прийняти спадщину.

Дослідивши подані матеріали заяви вважаю, що є підстави для відмови у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Окреме провадження, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, спадкоємець просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем в період певного терміну до дня відкриття спадщини, тобто до дня смерті спадкодавця, оскільки у оформленні права на спадщину заявнику відмовлено нотаріусом.

Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові за правилами позовного провадження.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Вказане в сукупності свідчить про те, що у даних правовідносинах існує спір про право, оскільки нотаріуси з різних підстав відмовили у оформленні спадщини, не визначено коло спадкоємців.

Тому, така справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження і у відкритті провадження належить відмовити, роз`яснивши заявнику його право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 293, 315 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Друга Херсонська державна нотаріальна контора (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Рішельєвська,21) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду із позовом в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду в порядкуст.355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.Ю. Зуб