Справа № 2-867/11 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3191/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно.

Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з липня 1995 року.

У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею окремо від відповідача.

Спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинилися вже протягом чотирьох років.

У період шлюбу з відповідачем, нею, у більшості за кошти батьків, було придбане наступне майно:

земельна ділянка площею 0,1400 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Підгірне, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0113;

земельна ділянка площею 0,1155 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Підгірне, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0186;

газовий склад, площею 50,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

телятник, площею 383,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

телятник, площею 1034,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відгодівельник, площею 783.2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

електробудка, площею 18.7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

автомобіль МЛІ 1 модель 8.185 Бортовий-С 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ;

автомобіль ВМВ модель 525 TDS Touring, 1998 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ).

З урахуванням зазначених обставин та уточнених позовних вимог від 17 травня 2011 року, на підставі ст.ст.60,68,69 СК України, ОСОБА_2 просила визнати за нею право особистої приватної власності на вищевказане майно (а.с.1-2; 22-24).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 травня 2011 року визнано мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 , за умовами якої:

відповідач погодився з тим, що майно, яке визначене позивачем в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, було придбано за особисті кошти ОСОБА_2 і є її особистою приватною власністю, а саме:

- земельна ділянка площею 0,1400 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Підгірне, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0113;

- земельна ділянка площею 0,1155 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Підгірне, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0186;

- газовий склад, площею 50,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- телятник, площею 383,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- телятник, площею 1034,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відгодівельник, площею 783.2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- електробудка, площею 18.7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль МЛІ 1 модель 8.185 Бортовий-С 2001 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ;

- автомобіль ВМВ модель 525 TDS Touring, 1998 р.в., номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ).

Провадження у справі закрито.

Ухвалу суду 03 квітня 2018 року оскаржив ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, однак вважає, що оскаржувана ухвала стосується його прав та законних інтересів, просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що 21 грудня 2010 року набуло чинності рішення Шевченківського районного суду м. Львова у справі №2-461/2009, згідно з яким ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити йому борг в сумі 419 488 гривень.

15 березня 2011 року державний виконавець Шевченківського відділення ДВС Львівського міського управління юстиції виніс постанови про відкриття виконавчого провадження, а 08 квітня 2011 року виніс постанову про накладення арешту на майно боржника та оголосив про заборону його відчуження.

Тому мирова угода, під час дії арешту на майно відповідача ОСОБА_3 є способом ухилення від виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 грудня 2010 року і його права на стягнення на майно на яке було накладено арешт.

Крім того, позивачкою не подано належних доказів, що спірне майно набуте нею за її власні кошти.

Вважає, що з метою ухилення від виконання рішення суду боржник ОСОБА_3 уклав фіктивну мирову угоду зі своєю дружиною ОСОБА_2 , за якою визнав право власності на належну йому 1/2 частину нерухомого майна у спільному майні подружжя.

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 травня 2011 року скасувати, справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно закрито.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року ухвалу Львівського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 07 листопада 2019 року.

06 листопада 2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зміною представника (а.с.168).

Заяву задоволено, розгляд справи відкладено на 30 січня 2020 року.

30 січня 2020 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що її належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи.

Зазначене клопотання колегією суддів відхилено як необґрунтоване, оскільки в матеріалах справи (а.с.177;176 ) наявні рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток ОСОБА_2 та ОСОБА_3 12 грудня 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників прави, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 травня 2011 року скасуванню на підставі пп.1-4 ч.1 ст.379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про мирову угоду суд першої інстанції дійшов висновку що дана Угода укладена між сторонами не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб.

З таким висновком суду повністю погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України (тут і далі в редакції, чинній на час прийняття рішення судом) закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої цієї статті однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України, діючого на час виникнення спірних правовідносин, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 21 грудня 2010 року набуло чинності рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 березня 2009 року згідно якого вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . 385 000 гривень боргу, що еквівалентно, на час постановлення рішення суду першої інстанції, 50 000 доларів США (а.с.39-40; 41-42).

15 березня 2011 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-461 виданого 27 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 . 385 000 гривень боргу та 81 грн. судових витрат (а.с.38).

Згідно постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 06 квітня 2011 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

Таким чином ОСОБА_3 є боржником перед ОСОБА_1 .

На даний час рішення суду не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін

За умовами мирової угоди від 18 травня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано право особистої власності за ОСОБА_2 на майно яке набуто сторонами у шлюбі, Ѕ частка якого може належати ОСОБА_3 відповідно до ст.60 СК України.

Таким чином, умовами мирової угоди порушуються права ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_7 боргу за рахунок майна, на яке накладено арешт і яке за Угодою визнано особистою власністю ОСОБА_2 .

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов та дійшов передчасного висновку щодо визнання умов мирової угоди та закриття провадження у справі.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 травня 2011 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.