Справа № 361/5558/20
Провадження № 2-з/361/146/20
У Х В А Л А

19 серпня 2020 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 361/5558/20, провадження № 2/361/3154/20, -

встановив:

Заявник просить вжити захід забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення на підставі виконавчого напису №1401, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. 24.07.2020р., посилаючись на те, що він, не погоджуючись з вказаним виконавчим написом, подав до суду позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову обґрунтував тим, що у разі, якщо цього не зробити, то в подальшому на майно заявника буде звертатись стягнення, і невжиття заходу забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Заява про вжиття заходів забезпечення подана разом з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (справа № № 361/5558/20, провадження № 2/361/3154/20). Провадження у справі не відкрито. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, заява передана на розгляд судді Селезньовій Т.В.

Згідно ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст.152 ЦПК , ч.1 - заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

Згідно ст.27 ЦПК загальна територіальна підсудність цивільної справи визначається за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Статтею 28 ЦПК передбачено альтернативну підсудність (за вибором позивача) , зокрема, ч.12 - позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

З аналізу зазначених норм процесуального закону, для вирішення питання підсудності заяви про застосування заходу забезпечення позову слід виходити з наступного:

Така заява подається до суду, до територіальної юрисдикції якого віднесено розгляд цивільної справи за позовом , який забезпечується.

Загальне правило визначення територіальної підсудності визначене в ст.27 ЦПК України - за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача фізичної особи, за зареєстрованим у встановленому порядку місцезнаходженням юридичної особи (ч.2 ст.27).

Виходячи з цього, за правилами ст.27 ЦПК - такий позов підсудний суду за місцем знаходження відповідача (стягувача).

У позовній заяві місце знаходження відповідача (стягувача) зазначено: м.Київ, Кудрявський узвіз, 5-Б. Таким чином, виходячи з зазначеної у позовній заяві адреси місцезнаходження відповідача (стягувача)- даний позов згідно ст.27 ЦПК України підсудний відповідному районному суду міста Києва , і за ст.27 ЦПК не підсудний Броварському міськрайонному суду.

За правилами альтернативної територіальної підсудності - підсудність даного позову визначається згідно ч.12 ст.28 ЦПК України, - за місцем виконання виконавчого напису.

Суд не вбачає підстав для визначення альтернативної підсудності позову і заяви про забезпечення позову цьому суду, виходячи з таких міркувань:

За змістом приписів закону «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення може бути місце проживання боржника, або місце його роботи чи знаходження його майна, проведення інших виконавчих дій. У даному випадку - зміст виконавчого напису: звернення стягнення на конкретне майно (транспортний засіб), державна реєстрація даного транспортного засобу за наданими заявником документами: м. Вишгород.

Виконавче провадження відкрито - виходячи з адреси приватного виконавця - м. Вишгород Київської області.

Виконавчі дії, пов`язані з зверненням стягнення на конкретне майно, не пов,язуються з місцем проживання боржника, якщо тільки не встановлено, що безпосередньо виконавчі дії,які спрямовані на звернення стягнення, проводяться чи мають проводитись за такою адресою. Заявник ні в заяві про забезпечення позову , ні в самій позовній заяві не обгрунтував подання позову до цього суду, і не надав відомостей та доказів того, що виконання виконавчого напису або конкретні виконавчі дії по зверненню стягнення на автомобіль проводяться у Броварському районі чи місті Бровари (в межах юрисдикції цього суду). Ніяких відомостей з цього приводу заявник не надав, а суд не може робити припущення.

Сам факт проживання боржника в Броварському районі не означає місця виконання виконавчого напису та звернення стягнення на автомобіль, враховуючи встановлену законом «Про виконавче провадження» процедуру такого звернення (підготовка і проведення прилюдних торгів). При цьому суд враховує, що виконавчий напис виданий не на стягнення суми, а на звернення стягнення на майно. З наданих відомостей про проведені виконавчі дії в межах відкритого виконавчого провадження за виконавчим написом, - зокрема, призначення оцінювача майна (в процедурі підготовки прилюдних торгів в процесі звернення стягнення на майно) - місто Київ.

Таким чином, відсутні будь-які підстави для висновку, що місцем виконання виконавчого напису про звернення стягнення на автомобіль, є адреса проживання заявника, і відповідно відсутні підстави для визначення альтернативної підсудності даного позову і відповідно заяви про застосування заходу забезпечення - Броварському міськрайонному суду Київської області.

Тому слідуючи загальному правилу визначення територіальної підсудності, яке є безспірним і безумовним для даного випадку - даний позов і відповідно заява про його забезпечення - не підсудні цьому суду. Заявник порушив правила подання заяви про забезпечення позову, подавши дану заяву до суду, не уповноваженого законом на її розгляд.

Оскільки процесуальним законом прямо не передбачено, яке процесуальне рішення має прийняти суд у даному випадку, то суд, застосовує аналогію процесуального закону, що регулює подібні процесуальні питання.

Згідно ч.1 ст.31 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду. Згідно ч.3 ст.31 ЦПК передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд виходить з того, що статтею 32 ЦПК передбачено можливість передачі на розгляду іншому суду (за підсудністю) цивільної справи, але процесуальний закон не передбачає передачі заяви про забезпечення позову на розгляд іншому суду, в тому числі і за підсудністю. Тому відсутні підстави для застосування положень ст.32 ЦПК для подальшого руху вказаної заяви. Суд також враховує, що вказана заява є заявою термінового розгляду і тому її передача на розгляд іншого суду в порядку ст.32 ЦПК суперечила б самій меті даного звернення (враховуючи приписи ст.32 ЦПК - така процедура є достатньо тривалою у часі з урахуванням строку на оскарження). Тому виходячи з аналогії процесуального закону і слідуючи самій меті інституту застосування заходів забезпечення позову, суд ухвалює рішення про повернення даної заяви заявнику без розгляду, виходячи з того, що подана заява не відповідає вимогам ст. 151 та ст.27 ЦПК.

Керуючись ч.1 ст.152, ч.10 ст.153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 361/5558/20, провадження № 2/361/3154/20, -повернути заявнику без розгляду як таку, що не підсудна даному суду.

Роз`яснити заявникові право на звернення з заявою про забезпечення позову до суду у відповідності до правил про територіальну підсудність позову, який забезпечується.

Ухвала може бути оскаржена. Строк подання апеляційної скарги на ухвалу - 15 днів з дня складення. У разі, якщо ухвалу не вручено в день її складення - заявник має право на поновлення строку подання скарги, якщо скаргу буде подано протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Т.В. Селезньова