ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/4419/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: звернення стягнення на предмет іпотеки
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

18 серпня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії Котелевець А.В., Маміної О.В.,

перевіривши у порядку прийняття до розгляду апеляційним судом апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Сиротникова Р.Є., по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2018 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 04 серпня 2020 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, представник відповідача зазначила, що при розгляді справи у суді першої інстанції представниками ОСОБА_1 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , довіреність була дійсна до 17 квітня 2018 року. У березні 2018 року ОСОБА_1 виїхав за кордон, у 2019 році переїхав до Грузії, де проживає зараз. У червні 2020 року приватний нотаріус Юдіна О.С. надіслала смс-повідомлення ОСОБА_1 , та повідомила про ініціювання нових судових процесів ПАТ АБ «Укргазбанк», у зв`язку з чим ОСОБА_1 уповноважив адвоката Когут Н.М. на представництво своїх інтересів, Після ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, було виявлено, що справа розглянута та ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено, проте з зазначеним судовим рішенням відповідач не згоден, тому просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Вказала, що копію рішення ОСОБА_1 не отримував, з об`єктивних підстав не міг можливості оскаржити рішення у строк, рішення порушує його законні права та інтереси, як власника .

Вважає, що наявні правові підстави для визнання причини пропуску строку поважними та поновлення такого строку відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Нормою ч. 1 ст. 127 ЦПК України врегульовано питання поновлення процесуальних строків, за якою суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За правилами ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, виходячи з наведеної норми слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зазначеній справі Московським районним судом м.Харкова рішення було ухвалено 07 вересня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 17 вересня 2018 року, апеляційна скарга представником відповідача подана 04 серпня 2020 року разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 19 березня 2015 року звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного, зазначивши у заяві адресу проживання АДРЕСА_1 (а. с. 6 ,т.2).

Представники відповідача неодноразово приймали участь у судових засіданнях, звертались з заявами про відкладення розгляду справи, про розгляд справи без їх участі. також зазначаючи вищезазначену адресу для листування.

З копії довіреності вбачається, що вона була дійсна до 17 квітня 2018 року. (с.2 а.с.18).

Даних про те, що ОСОБА_1 повідомляв суд про зміну місця свого проживання, або продовжував дію довіреності матеріали справи не містять.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, копію повного тексту рішення Московського районного суду м.Харкова від 07 вересня 2018 року направлено рекомендованим листом на адресу відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), яка зазначена у позовній заяві (а.с.1 т.1). Крім того, вказана адреса також зазначена у заяві ОСОБА_1 про скасування заочного рішення (а. с. 6, т. 2).

Поштове відправлення було повернуто з відміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання», тобто не вручено адресату з незалежних від суду причин. При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає адресу для листування АДРЕСА_3 . Іншої адреси для листування відомо суду першої інстанції не було.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що неотримання ОСОБА_1 копії рішення суду у зв`язку зі зміною місця проживання, про яку суд першої інстанції не був повідомлений, не є поважною причиною пропуску строку, що порушує принцип правової визначеності (res judicata).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 було відомо про перебування справи в провадженні районного суду, однак після подання заяви про перегляд заочного рішення відповідач не проявив зацікавленості у подальшому розгляді справи протягом тривалого часу - більше двох років.

Також, з огляду на те, що протягом тривалого періоду - понад двох років, з часу направлення йому копії рішення суду першої інстанції та до подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_1 не зверталась до суду з заявою про надання інформації щодо руху справи та видачу копії рішення у разі її неотримання, вказане свідчить про те, що подання апеляційної скарги 04.08.2020 є проявом недобросовісної процесуальної поведінки відповідача, що спрямована на порушення принципу правової визначеності.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

Представник відповідача Когут Н.М. не надала до суду доказів наявності передбачених у п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстав для незастосування річного строку на апеляційне оскарження рішення суду і за своїм характером він є таким, що не підлягає поновленню.

Таким чином, у даному випадку відсутні законні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, і вже сплив визначений ч. 2 ст. 358 ЦПК України річний строк, який припинив можливість поновити цей строк.

Враховуючи викладене, слід відмовити представнику відповідача ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Одним із фундаментальних аспекту принципу верховенства права, ст. 10 ЦПК України, є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не повинно піддаватися сумніву. Винятки з цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, яких у даному випадку не встановлено.

Відмова у відкритті апеляційного провадження у даному випадку не обмежує право учасника справи на доступ до суду, оскільки таке обмеження права на апеляційне оскарження передбачено законом, і є пропорційним його легітимній меті - дотримання принципу правової визначеності.

Керуючись ч. 4 ст. 357, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження на рішення Московського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Сиротникова Р.Є., по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.Б. Яцина.

Судді А.В.Котелевець

О.В.Маміна