Справа № 524/9286/15-ц
Провадження № 2-во/524/5/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про внесення виправлень до рішення суду, винесеного у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛідерАвто» про визнання правочину недійсним, про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука винесено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛідерАвто»; позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «ЛідерАвто»

- про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Міцубіши Аутлендер 3.0, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- про визнання автомобіля спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ автомобіля шляхом виділу його в натурі ОСОБА_3 та про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 компенсації за половину вартості автомобіля в сумі 134 350,00 грн. задоволено частково:

?визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Міцубіши Аутлендер 3,0, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , укладений 19 липня 2014 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_5 , у відповідності до якого на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 558614 відбулась перереєстрація автомобіля на ім`я ОСОБА_2 ,

?визнано автомобіль Міцубіши Аутлендер 3.0, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , спільним сумісним майном колишнього подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

Позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ автомобіля та стягнення на її користь компенсації за половину вартості спірного автомобіля залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат:

-стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в сумі 1 038,40 грн.;

-стягнуто з ОСОБА_2 на користь бюджету недоплачений судовий збір в сумі 1080,70 грн.

28.01.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , про виправлення описки у рішенні суду; просила суд внести виправлення у 1 абз. та у 6 абз. резолютивної частини рішення, по-батькові відповідача ОСОБА_4 » виправити на « ОСОБА_6 ».

Дослідивши матеріали заяви, суд виходить з наступного.

У 1 абз. резолютивної частини рішення по-батькові відповідача ОСОБА_4 дійсно помилково вказано « ОСОБА_7 ».

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Тому, суд приходить до висновку, що необхідно внести виправлення в рішення суду в цій частині.

Проте, вимога представника про внесення виправлень у 6 абз. резолютивної частини рішення, замінивши по-батькові відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У мотивувальній частині рішення чітко зазначено щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами під час судового розгляду справи, зокрема, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка сплатила 1 301,20 грн. судового збору (551,20 грн.+750,00 грн.), хоча мала б сплатити з урахуванням збільшення позовних вимог судовий збір за дві вимоги немайнового характеру 1 038,40 грн. (487,20 грн. на 01.01.2015 року + 551,20 грн. на 01.01.2016 року) та 1% від суми заявленої майнової вимоги 1343,50 грн., а всього 2 381,90 грн. Отже, з ОСОБА_3 на користь позивачки необхідно стягнути 1038,40 грн. судового збору; а з позивачки у державний бюджет - недоплачений нею судовий збір в сумі 1 080,70 грн.

А тому, 6 абзац резолютивної частини рішення цілком відповідає викладеним обставинам у мотивувальній частині.

Враховуючи вище викладене, суд відмовдяє у внесенні виправлень в рішення суду у цій частині.

Керуючись ст.ст. 269, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про внесення виправлень до рішення суду задовольнити частково.

Внести виправленя в рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.06.2019 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛідерАвто» про визнання правочину недійсним, про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, а саме: у 1 абз. резолютивної частини по-батькові відповідача ОСОБА_4 « ОСОБА_7 » виправити на « ОСОБА_6 »,

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Суддя Ж.О. Кривич