Провадження №22-ц/824/8123/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шпак О. І., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року заявник звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а саме виконавчого листа № 753/16134/16/ Посилалася на те, що на підставі судового рішення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» було стягнуто заборгованість, яку боржник сплатила добровільно, виконавче провадження було закрите за заявою стягувача. Вважає, що стягувач може повторно звернутися до державного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження та повторно стягнути борг, у зв`язку з чим просила визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, заявник подала апеляційну скаргу, посилається на те, що судом проігноровані вимоги чинного законодавства при постановленні оскаржуваної ухвали, не досліджено належним чином матеріали справи та не надано належної оцінки доказам, які містяться в ній. Вважає ухвалу неправомірною, просить її скасувати і у відповідності до ч.2 ст. 432 ЦПК України визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги вважають безпідставними, а ухвалу суду - законною і обґрунтованою, такою, що в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Підставою для відмови в задоволенні заяви стало те, що зважаючи на закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист вичерпав свою дію і фактично відсутній, відтак підстави для задоволення заяви відсутні. При цьому суд, зважаючи на обставини справи, вважав звернення із даною заявою таким, що має на меті не врегулювання припинення можливості порушення прав заявника, а направленим на припинення обов`язку сплати виконавчого збору, що має вирішуватися в іншому порядку. З такою позицією суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

В якості основної підстави для своєї заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказував на відсутність боргу у зв`язку з його добровільним виконанням боржником. Стягувач повідомив про це відділ державної виконавчої служби, однак державний виконавець продовжив вчинення певних виконавчих дій і лише згодом ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2018 року. При цьому необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню обумовлена можливістю повторного звернення стягувача до виконання за спірним виконавчим листом, що призведе до подвійного стягнення.

У відповідності до положень ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як зазначено у вищезазначеній правовій нормі, виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню за наявністю обставин, що виключає на момент його видачі обов`язку боржника виконувати рішення суду. В той же час у даній справі такі обставини відсутні, оскільки на момент видачі спірного листа борг заявника перед стягувачем був наявний, виконавчий лист був пред`явлений до виконання і лише після відкриття виконавчого провадження боржник погасив свою заборгованість.

За результатами повідомлення стягувача (кредитора) про виконання боржником рішення суду після такого пред`явлення, виконавче провадження було закрите, про що й було винесено постанову державним виконавцем. За таких умов повторне пред`явлення його до виконання неможливе. Виконавчий документ вичерпав свою дію, що обумовлює відсутність підстав для окремої констатації судом припинення передбаченого виконавчим листом обов`язку боржника шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. При цьому посилання заявника на те, що виконавець закрив виконавче провадження не одразу після отримання від стягувача повідомлення про виконання рішення суду, не змінюють самого факту закінчення виконавчого провадження, з усіма наслідками, що витікають з цього, та можуть бути підставою для оскарження дій виконавця, однак не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що твердження заявника щодо наявності підстав для задоволення його заяви не ґрунтується на положеннях закону, відтак жодним чином не може обґрунтовувати наявності передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності передбачених законом підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та вважає, що доводи апелянта не обґрунтовують наявності підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько