Справа №345/5054/19
Провадження № 2/345/116/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

в с т а н о в и в :

що сторони зареєстрували шлюб 21.07.2015 року. Від шлюбу у них дітей немає.

Причиною розірвання шлюбу стало, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні стосунки та ведення спільного господарства в сім`ї, через, що виникали суперечки та непорозуміння, що стало причиною припинення взаємовідносин сторін як подружжя. Вважає, що шлюб існує лише формально, шлюбні відносини вони не підтримують, а тому, примирення та збереження їхньої сім`ї є неможливим. Просила шлюб розірвати.

Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задоволити. Розгляд справи проводити у її відсутності. Стягнути з відповідача понесенні судові витрати.

Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову. Судовий збір просить не стягувати, оскільки він являється учасником бойових дій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , сторони 21.07.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Калуському району реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис за № 17 - (а.с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що розірвання шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог.

Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній.

За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу хоче надалі іменуватися цим прізвищем, а тому після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивач просила не змінювати на дошлюбне.

Позивачка просить стягнути з відповідач судові ивтрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частинивимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачкою при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. судових витрат. Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, оскільки має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_2 від 20.10.2016 року (а.с.20).

Тому у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат в частині стягнення судового збору слід відмовити.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до оригіналу квитанції №0539475 від 14.11.2019 року, ОСОБА_1 проведено оплату адвокату Лютак Л.Л. за надання правничої допомоги в розмірі 800,00 грн. (а.с. 7).

А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 800,00 витрат за надання правової допомоги.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Шлюб зареєстрований 21 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Калуському району реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 17 - розірвати.

Після реєстрації розірвання шлюбу залишити прізвище позивачці " ОСОБА_1 ".

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 800 грн. за надання правової допомоги.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий