Справа № 125/1150/19
Провадження № 22-ц/801/206/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Єрмічова В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 рокуСправа № 125/1150/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 125/1150/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року, повний текст якого складено того ж дня, ухвалене у складі судді Єрмічової В.В.,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Самостійно забезпечити дитині належній та достатній рівень утримання позивачка можливості немає. ОСОБА_2 працевлаштований, отримує регулярний дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки.

З цих підстав ОСОБА_1 просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи їх стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 21 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, та судовий збір в сумі 768,4 грн в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із солідарного обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також з урахуванням матеріального та сімейного становища платника аліментів, перебування на його повному утриманні ще двох малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визначив частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися з відповідача на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. На підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України суд зменшив розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу з 3000 грн до 2000 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів в повному обсязі та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції порушив вимоги ч.5 ст. 183 СК України, якою встановлено розмір стягуваних аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частин заробітку (доходу) платника аліментів. Визначена судом частка стягуваних аліментів є незначною, яка не забезпечує дитині належний рівень життя та розвитку, порушує принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, тоді як відповідач має усі фінансові можливості для сплати аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Судом не враховано, що обов`язок по утриманню інших дітей відповідача покладено в рівній мірі і на їх матір, яка не бере участі у їх вихованні, при цьому відповідач не звертався до суду про стягнення аліментів на дітей. Суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір витрат на правничу допомогу за наявності доказів сплати послуг адвоката та детального розрахунку вартості наданих послуг.

У строк, визначений судом, від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, та не заперечується сторонами, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно з актом обстеження фактичного проживання, складеного 20 травня 2019 року комісією в складі депутата Барської міської ради Вінницької області Лещенко О.М. та сусідів, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 7).

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 27 червня 2019 року у справі № 125/1143/19, яке набрало законної сили 30 липня 2019 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 70, 71).

Відповідач ОСОБА_2 є також батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей: серії НОМЕР_2 , від 18 липня 2006 року; серії НОМЕР_3 , від 28 січня 2016 року (а.с. 20, 21).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області за № 336 від 24 червня 2019 року склад сім`ї ОСОБА_2 наступний: син - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 , мати дітей - ОСОБА_7 на території сільської ради не проживає (а.с. 23).

Діти відповідача ОСОБА_2 : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають на утримані батька ОСОБА_2 , проживають разом із ним з серпня 2014 року, сім`я зареєстрована по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 393 від 5 серпня 2019 року, виданою виконавчим комітетом Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області (а.с. 42).

Згідно з довідкою АТ «Вінницягаз» за № ВІ000000277 від 5 липня 2019 року ОСОБА_2 працює на посаді водія транспортних засобів (спецтранспорт) АДС служба автотранспорту в Акціонерному товаристві «Вінницягаз». Дохід за період з 1 січня 2019 року по 30 червня 2019 року складає 48533 грн 91 коп. (а.с. 40).

Відповідно до довідки управління Державної казначейської служби України у Барському районі Вінницької області ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальника відділу надходжень та видатків в управлінні Державної казначейської служби України у Барському районі Вінницької області, нарахована заробітна плата з січня 2019 року по червень 2019 року складає 49373 грн 28 коп. (а.с. 47).

Згідно з довідкою Барської міської ради Вінницької області за № 18 40від 29 липня 2019 року ОСОБА_1 з 1 травня 2019 року не користується пільгами, як багатодітна матір, оскільки від 28 травня 2019 року за номером Б-488/02-15 подала до Барської міської ради заяву про відмову від пільг (а.с. 48).

Станом на 29 липня 2019 року ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги по Барському районі і пільгами не користується. Це підтверджується довідкою № 138, виданою 29 липня 2019 року управлінням соціальної політики Барської районної державної адміністрації Вінницької області (а.с. 49).

За змістом частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч.1 ст.183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (чинної на час ухвалення рішення суду першої інстанції) у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становив: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, а саме матеріального становища платника та одержувача аліментів, наявності на утриманні відповідача двох інших неповнолітніх дітей, виходячи із засад якнайкращого забезпечення інтересів дитини та визначення розміру аліментів в розмірі необхідному і достатньому для забезпечення її гармонійного розвитку, дійшов обґрунтованого висновку, стягнувши аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості, забезпечує рівність прав дітей, батьком яких є ОСОБА_2 , на належний та достатній рівень розвитку та матеріального забезпечення, а також рівність прав та обов`язків сторін у справі як батьків малолітньої ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно врахував перебування на утриманні відповідача двох його інших дітей не ґрунтуються на вимогах закону і суперечать нормам ст. 182 СК України.

Доказам, що відповідач утримує та виховує дітей, матір`ю яких є ОСОБА_7 , суд першої інстанції надав належну оцінку, навівши мотиви у рішенні суду.

Посилання позивача в апеляційній скарзі, що судом неправильно застосовано норму ч.5 ст. 183 СК України, якою встановлений розмір аліментів на одну дитину 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів є безпідставними, оскільки вказана норма передбачає право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, вказана норма регулює підстави звернення до суду в наказному, а не позовному провадженні, та не поширюється на спірні правовіднисни.

Законодавством не передбачено у імперативному порядку розміру частки стягуваних аліментів в розрахунку на одну дитину, оскільки це суперечить вимогам ст. 180, 181, 182, 183 СК України та самій суті вирішення спору про стягнення аліментів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з квитанцією прибуткового касового ордеру №48 від 17 травня 2019 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Невольчуку С.П. 3000 грн за надання правничої допомоги. Детальний опис наданих послуг наведено в розрахунку від 20 травня 2019 року, згідно з яким 1000 грн гонорар за підготовку справи до судового розгляду, (консультації, підготовка документів для написання позову тощо), 1000 грн гонорар за написання позовної заяви, 1000 грн гонорар за представництво інтересів адвокатом у суді.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 заявив клопотання про зменшення витрат на надання правової допомоги, оскільки визначений розмір не відповідає обсягу наданих наданих послуг та затратам часу на їх виконання.

Суд першої інстанції з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, необхідного для виконання таких послуг дійшов правильного висновку про зменшення розміру витрат на надання правничої допомоги з 3000 грн до 2000 ,грн.

Крім того, з урахуванням того, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме позивач просила стягнути з відповідача 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а судом стягнуто 1/6 частки, тобто задоволено позовні вимоги на 66,66%, а тому розмір витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення пропорційно до суми задоволених вимог, що становить суму 2000 грн (3000 грн х на 66,66%).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав дійти висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення суду, висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі.

З цих підстав, апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник