Справа № 263/2952/16-ц
Провадження № 6/263/66/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Лопатнюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння особи, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2020 року головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І. звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виконання зобов`язань, покладених на нього за виконавчим листом № 263/2952/16-ц виданим 29.09.2016 р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 60235837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судового збору у розмірі 1102,40 грн. та виконавче провадження № 60235669 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 року у розмірі 49517, 11 грн., суми моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а всього: 54517,11 грн.; виконавче провадження № 60358117 від 21.10.2019 р. з вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103-25 виданого 12.08.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованість у розмірі 46710,56 грн., яка складається з недоїмки - 46370,56 грн. та штрафу 340,00 грн. 23.01.2020 р. Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) приєднано виконавче провадження № 60358117 з примусового виконання до зведеного виконавчого провадження № 61057161. 23.01.2019 р. Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) об`єднані виконавчі провадження № 60235669, 60235837 у зведене виконавче провадження № 61057161.

Рішення суду боржником не виконується, на виклики державного виконавця боржник до відділу не з`являється, рухоме та нерухоме майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє, відкритих рахунків у банківських установах та інших джерел доходів боржника не виявлено. Вказані дії свідчать про ухилення боржником від виконання рішення суду.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І. про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 60235837 з виконання виконавчого листа № 263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судового збору у розмірі 1102,40 грн. та виконавче провадження № 60235669 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 року у розмірі 49517, 11 грн., суми моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а всього: 54517,11 грн.; виконавче провадження № 60358117 від 21.10.2019 р. з вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103-25 виданого 12.08.2019 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованість у розмірі 46710,56 грн., яка складається з недоїмки - 46370,56 грн. та штрафу 340,00 грн. 23.01.2020 р. Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) приєднано виконавче провадження № 60358117 з примусового виконання до зведеного виконавчого провадження № 61057161. 23.01.2019 р. Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) об`єднані виконавчі провадження № 60235669, 60235837 у зведене виконавче провадження № 61057161.

Державним виконавцем на адресу боржника була спрямована кореспонденція від 22.10.2019 та 05.11.2019, що підтверджено реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції на якому є відтиск печатки «Укрпошта».

Відповідно до актів державного виконавця від 15.11.2019 р., 30.10.2019 р. та 23.01.2020 р. державним виконавцем були зроблені виходи за адресою боржника з метою перевірки майнового стану за місцем мешкання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Двері ніхто не відчинив, були залишені виклики, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився та не повідомив державного виконавця про причини не явки.

Відповідно до подання державного виконавця, боржник злісно ухиляється від явки до Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області, рішення суду добровільно не виконує.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного акту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем були складені акти від 30.10.2019 року, 15.11.2019 року та 23.01.2020 року про здійснення виходу за адресою реєстрації боржника ОСОБА_1 . Проте, вказані акти не містять точного часу відвідування державним виконавцем вказаної адреси, тобто не виключає можливості того, що боржник працює у вказаний час, адже всі ці дати є робочими днями. Крім того. акт державного виконавця містить тільки його підпис, що свідчить про те, що вказана виконавча дія проводилась без участі понятих, які можуть підтвердити відсутність ОСОБА_1 за місцем реєстрації. Державним виконавцем не відібрані пояснення сусідів для з`ясування того, чи проживає боржник за вказаною адресою.

Більш того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 199169823 від 06.02.2020 вбачається, що власником вказаної квартири є ОСОБА_3 , відсутні відомості про належність вказаного майна боржнику.

Також слід зазначити, що суду не були надані відомості про осіб, зареєстрованих та проживаючих за вищевказаною адресою, чиї права та законні інтереси можуть бути безпосередньо піддані невиправданим обмеженням.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, повинен був належним чином обґрунтувати його та надати суду докази на підтвердження доводів свого подання.

З огляду на вищевикладене, подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягає задоволенню, за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 9, 30 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 311 ЦК України, ст.ст. 81, 260 261, 354, 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про примусове проникнення до житла боржника чи іншого володіння особи, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Л.Г. Шатілова