У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2020 Справа №2-5357/09

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Грицака Р.М.

за участю секретаря с/з Лобач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі подання начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Петра Мулика про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Петро Мулик звернувся до суду із поданням, у якому просить вирішити питання про примусове проникнення до житла боржниці ОСОБА_1 , а саме до будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №52038297 з примусового виконання виконавчого листа №2-5357/2009 виданого 06 грудня 2009 року виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 1236083,95 гривень, з яких 139204,48 доларів США, що еквівалентно 1059387,85 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 11739,13 доларів США, що еквівалентно 89338,31 гривень прострочений борг; 10248 доларів США, що еквівалентно 77993,70 гривень несплачені проценти по кредиту; 2898,23 гривень пеня за несплачені відсотки; 5965,86 гривень пеня за порушення строків поповнення кредиту; 500 гривень штраф (неустойка); 250 гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 1700 гривень судового збору.

30 серпня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано 1/8 частину будинковолодіння АДРЕСА_2 та будівля, площею 680,6 кв.м. по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 2.3838 га для ведення товарного с/г виробництва та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,0802 га, що знаходяться на території Чистилівської сільської ради. Державним виконавцем направлялись на адресу боржника виклики, якими зобов`язували ОСОБА_1 з`явитись у Відділ для надання пояснень про причини невиконання рішення суду. Однак, боржник ОСОБА_1 на виклики державного виконавця не з`являлась. На виходи державного виконавця за адресою боржника: по АДРЕСА_1 , двері у будинку ніхто не відчиняв, у зв`язку із чим вчинити дії щодо опису майна боржника неможливі, про що складено акти державного виконавця. Посилаючись на наведене та невиконання рішення суду просить подання задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини.

19 серпня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано дублікат виконавчого листа №2-5357/09 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 1236083,95 гривень, з яких 139204,48 доларів США, що еквівалентно 1059387,85 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 11739,13 доларів США, що еквівалентно 89338,31 гривень прострочений борг; 10248 доларів США, що еквівалентно 77993,70 гривень несплачені проценти по кредиту; 2898,23 гривень пеня за несплачені відсотки; 5965,86 гривень пеня за порушення строків поповнення кредиту; 500 гривень штраф (неустойка); 250 гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 1700 гривень судового збору.

30 серпня 2016 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Фіялка Оленою Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52038297 з примусового виконання виконавчого листа №2-5357/09.

Повідомлення про вручення боржнику Корженній О.Р. вищевказаної постанови про відкриття виконавчого провадження у матеріалах справи відсутні.

Згідно інформації ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 05.03.2020 встановлено, що за боржником зареєстрована будівля площею 680,6 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта державного виконавця від 15 травня 2020 року, виходом державного виконавця за адресою: м. Тернопіль, вул. Б. Лепкого, 5а встановлено, що провести опис майна боржника не виявилось можливим, оскільки вхідні двері будинку ніхто не відчинив. Вказаний Акт підписаний лише державним виконавцем Герелевич О.М. та не містить підпису стягувача та понятих.

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області встановлено, що за боржником зареєстровано земельну ділянку площею 2,3838 га для ведення товарного с/г виробництва. 28.05.2020 року на адресу ОСОБА_1 направлено виклик державного виконавця, яким зобов`язано боржницю з`явитись у Відділ для надання пояснень про причини невиконання рішення суду. Повідомлень про вручення зазначених документів боржнику матеріали подання не містять, боржниця у вказану дату та час у Відділ не з`явилася. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України встановлено, що інформація про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб відсутня, відкриті рахунки в банківських установах у боржника відсутні.

Згідно інформації Пенсійного фонду України від 28.05.2020 року встановлено, що боржниця пенсії не отримує, за цивільно-правовим та трудовим договором не працює.

Згідно інформації Регіонального сервісного центру від 25.05.2020 встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Вимогою державного виконавця від 16.06.2020 примусове виконання рішення суду призначено на 22.06.2020. Повідомлень про вручення зазначених документів боржнику матеріали подання не містять, боржниця у вказану дату на місце вчинення виконавчих дій не з`явилася.

Відповідно до акта державного виконавця від 22 червня 2020 року, виходом державного виконавця за адресою: м. Тернопіль, вул. Б. Лепкого, 5а встановлено, що провести опис майна боржника не виявилось можливим, оскільки вхідні двері будинку ніхто не відчинив.

Вимогою державного виконавця від 21.07.2020 примусове виконання рішення суду призначено на 30.07.2020 року. Повідомлень про вручення зазначених документів боржнику матеріали подання не містять, боржниця у вказану дату на місце вчинення виконавчих дій не з`явилася.

Відповідно до акта державного виконавця від 30.07.2020 року, виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що провести опис майна боржника не виявилось можливим, оскільки вхідні двері будинку ніхто не відчинив.

Вимогою державного виконавця від 30.07.2020 примусове виконання рішення суду призначено на 07.08.2020 року. Повідомлень про вручення зазначених документів боржнику матеріали подання не містять, боржниця у вказану дату на місце вчинення виконавчих дій не з`явилася.

03.08.2020 року на адресу Відділу надійшла заява стягувача, у якій останній просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 689,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта державного виконавця від 07 серпня 2020 року, виходом державного виконавця за адресою: м. Тернопіль, вул. Б. Лепкого, 5а встановлено, що провести опис майна боржника не виявилось можливим, оскільки вхідні двері будинку ніхто не відчинив.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення державного виконавця, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Частиною 1 статті 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З аналізу вищенаведених норм Закону вбачається, що у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі за №678/282/16-ц.

В поданні про примусове проникнення до житла державний виконавець не зазначає для яких саме проведення виконавчих дій необхідно дати дозвіл на примусове проникнення до житла.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення, як логічно випливає з аналізу наведених положень законодавства, є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

До таких обов`язків, зокрема, відноситься обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Таким чином, юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Підставою для такого проникнення, як логічно випливає з аналізу наведених положень законодавства, є порушення боржником у виконавчому провадженні, встановлених статтею 19 Закону "Про виконавче провадження" обов`язків, які свідчать про ухилення особи від виконання рішення суду.

До таких обов`язків, зокрема, відноситься обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Таким чином, юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій, тим самим, відзначається, що виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

У вказаному поданні начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) лише зазначено, що боржник ОСОБА_1 не з`являється на місце проведення виконавчих дій, у зв`язку із чим не можливо провести опис майна боржника.

Однак,у матеріалах подання відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 повідомлена про наявність виконавчого провадження про стягнення із неї заборгованості та належним чином повідомлена про намір державного виконавця здійснювати виконавчі дії з приводу опису майна боржника.

З досліджених матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, не вбачається належних доказів того, що боржником ОСОБА_1 не виконуються вимоги державного виконавця, щодо його явки на місце проведення виконавчих дій, зокрема не надано жодних доказів на підтвердження отримання боржником вимог державного виконавця про необхідність з`явитися на місце вчинення виконавчих дій.

Крім цього, матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю проведенню вказаних виконавчих дій, не даючи доступу до належного їй житлового приміщення.

Акти про вихід державного виконавця для проведення виконавчих дій, надані державним виконавцем не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Інших доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 , перешкоджає у здійсненні державним виконавцем виконавчих дій, та, зокрема, доказів стосовно того, що нею чиняться перешкоди у доступі державному виконавцю до її житла, якими, на переконання суду, можуть бути документи, що підтверджують факт не допуску державного виконавця до житла чи іншого володіння особи - акти державного виконавця за участю понятих, виклики, які скеровувалися боржнику, про явку до державного виконавця, копії повідомлень про вручення зазначених документів боржнику, письмові пояснення боржника, відомості про те, що боржник користується зазначеним вище житлом та фактично у ньому проживає, чи з членами родини, в цьому помешканні зберігаються його власні речі, державним виконавцем до подання не надано, та не надано доказів того, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Таким чином, наведене також може свідчити про необізнаність боржника по вчиненню щодо неї цих виконавчих дій, оскільки матеріали справи не містять жодного повідомлення, яке їй було особисто вручено

Виходячи з вищевказаного та аналізуючи надані документи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла або іншого приміщення не є першочерговим засобом, а навпаки є одним з крайніх заходів примусового виконання рішення суду, а матеріали подання не містять належних доказів, які б вказували на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, що дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання не забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовувало б наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника та інших осіб, які зареєстровані або проживають в житловому помешканні за адресою, зазначеною у поданні.

Наведені обставини не дають можливості встановити доцільності та необхідності примусового проникнення у спірне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у задоволенні подання начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Петра Мулика про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 259, 260, 261, 269, 352-354, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Петра Мулика про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 13 серпня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак