Справа 688/4331/19
№ 2/688/210/20
Рішення

Іменем України

03 лютого 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюка О.Г.,

з участю секретаря Антонюк І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шепетівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору №Z62.00610.004879122 від 04 лютого 2019 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 лютого 2019 року вона уклала з АТ «Ідея Банк» кредитний договір №Z62.00610.004879122, згідно якого Банк надав їй кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 67860,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 60 місяців. Вважає, що при укладанні договору банком було порушено ряд норм законодавства. Зокрема, під час укладення вищевказаного кредитного договору банком, всупереч вимогам ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача», не було повідомлено її у письмовій формі про істотні умови кредитного зобов`язання. При цьому, позивач зазначила, що не мала можливості ознайомитися з положеннями кредитного договору через дрібний шрифт викладеного тексту, а підписуючи його сподівалася на добросовісність працівника банку. Позивач вказувала, що кредитодавець всупереч вимогам ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» , в оспорюваному договорі передбачив плату за обслуговування кредитної заборгованості, незважаючи на те, що це супутня послуга банку, компенсація якої за твердженням позивача, не може лягати на плечі клієнта. Крім того, позивач зазначила про неправомірність положень договору про невідкличність її згоди на обробку персональних даних та несправедливість умов догову щодо послуг страхування із нав`язаною банком страховою компанією. Вважає умови договору несправедливими та просить суд визнати недійсним кредитний договір №Z62.00610.004879122 від 04 лютого 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Ідея Банк» за довіреністю №282/19 від 13 березня 2019 року ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд в позові ОСОБА_1 відмовити повністю та розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Зокрема, у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що правочин не може бути визнаний недійсним в цілому, якщо закону відповідають лише окремі його частини, а тому вимоги позивача є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Представник третьої особи акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без участі представника чи відкладення справи суду не надав.

Із-за неявки в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист права споживача» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Судом встановлено, що 04 лютого 2019 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z62.00610.004879122, згідно якого Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 67860,00 грн. включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок Позичальника.

За твердженням позивача, при укладенні кредитного договору відповідачем порушено її права споживача, що передбачені ЗУ «Про захист прав споживача», зокрема під час укладення вищевказаного кредитного договору банком, всупереч вимогам ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача», не було повідомлено її в усній та у письмовій формі про істотні умови кредитного зобов`язання. При цьому, позивач зазначила, що не мала можливості ознайомитися з положеннями кредитного договору через дрібний шрифт викладеного тексту, а підписуючи його сподівалася на добросовісність працівника банку.

Так, положеннями ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживача» передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Посилання позивача, що взагалі їй дана інформація не була надана ні письмово, ні усно, спростовується самою наявністю вказаних двох документів, підписаних позивачем (копія кредитного договору №Z62.00610.004879122 від 04 лютого 2019 року та заява на приєднання до договору добровільного страхування життя від нещасних випадків №ДСЖ001 від 04 лютого 2019 року ). Дані документи за своїм змістом є зрозумілими і містять у собі всю інформацію, яку за вимогами закону щодо споживчого кредитування, кредитор повинен був надати споживачу до укладення договору.

Посилання позивача на те, що договір укладався швидко (півгодини), не є підставою для висновку про ненадання споживачу можливості ознайомлення з змістом і умовами договір до його підписання. Принаймні позивач не довела буд-якого тиску на неї чи прискорення у підписанні, у прийнятті рішення, не довела вчинення кредитором інших дій, які б вказували на нечесність і намір ввести споживача в оману.

Також не встановлено підстав для визнання договору як такого що укладених внаслідок обману з сторони кредитора.

Таким чином, в цій частині вимог суд робить висновок про їх необгрунтованість.

Крім того, позивач вказувала, що кредитодавець ПАТ «Ідея Банк» всупереч вимогам ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», в оспорюваному договорі передбачили плату за обслуговування кредитної заборгованості, незважаючи на те, що це супутня послуга банку, компенсація якої за твердженням позивача, не може лягати на плечі клієнта.

Положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими передбачаються зміни у будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення можу бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

При цьому, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає також, що у договорі про надання споживчого кредиту, зокрема, зазначається, детальний розпис сукупної вартості кредиту споживача з врахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Пунком 1.10 Договору передбачено, що за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Згідно п. 8 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

З наведеного вбачається, що плата за обслуговування кредиту є формою витрат, яка визначається кожним банком індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на порушення Банком ст. 8 ЗУ "Про захист персональних даних", оскільки пунктом 5.11 Договору передбачено письмове скасування дозволу позичальника на згоду банку на збирання, накопичення, використання та обробку його персональних даних, і ОСОБА_1 не позбавлена права скористатись даною умовою договору.

Також, суд вважає необґрунтованим твердження позивача щодо порушення її права на добровільного страхування. Оскільки, згідно заяви №Z62.00610.004879122 від 04 лютого 2019 року на приєднання до договору добровільного страхування життя від нещасних випадків №ДСЖ001 від 04 лютого 2019 року, яку позивач власноручно підписала, була ознайомлена в усній та письмовій формі та погодилася з умовами Програми страхування життя від нещасних випадків та умовами Договору добровільного страхування життя від нещасних випадків №ДСЖ від 2018 року. Підписанням даної заяви та сплатою першого страхового платежу ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена та згідна з умовами страхування за обраною програмою страхування, Правилами страхування та з усіма полоденнями Договору, повністю їх розуміє та безумовно прийняла.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Із зазначеного вище слідує, що якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, то відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним. При цьому, у договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, що передбачено ч.2 ст. 627 цього кодексу.

Отже, спірний Кредитний договір №Z62.00610.004879122 від 04 лютого 2019 року, було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, ОСОБА_1 після його підписання виконувала умови цього договору, договір містить повну інформацію щодо умов кредитування.

Таким чином, з моменту підписання цього договору позивач була обізнана та проінформована про всі істотні умови договору, також щодо оплатності кредиту, свого обов?язку вносити плату за користування кредитом, розміру, типу процентної ставки, щодо обробки персональних даних, щодо добровільного страхування життя та відповідальності за прострочення погашення кредиту.

Враховуючи викладене, підстави для визнання Кредитного договору № №Z62.00610.004879122 від 04 лютого 2019 рокуукладеного між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» недійсним відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 627, 638 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», ст. 81, 247, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 06 лютого 2020 року.

Головуючий: