РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
при секретарі Кравчук А.М.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
ВСТАНОВИВ:
18 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем у справі вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 .
Спільне життя з відповідачем не склалось, на даний час вони проживають окремо. Дочка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач на утримання дитини коштів не виділяє, їхніми з дитиною умовами існування не цікавиться, матеріально не підтримує, хоча він працевлаштований, є військовослужбовцем, отримує стабільний дохід та матеріально забезпечений.
В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на утримання доньки на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 28 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 липня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В порядку забезпечення доказів зобов`язано військову частину НОМЕР_1 надати інформацію про доходи (грошове забезпечення) відповідача.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задовольнити. Вказала, що дочці 7 років, вона самостійно купує усі необхідні речі, канцтовари до школи, однак вказаних коштів не вистачає. Відповідач ухиляється від утримання дитини, не надає позивачу матеріальну допомогу хоча може її надавати, оскільки є військовослужбовцем, отримує достойне грошове забезпечення. Домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дочки між ними не досягнуто. Просила суд врахувати, що вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, також на її утриманні перебуває син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того зазначила, що відповідач забезпечений власним житлом, а тому вважає, що останній може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж мінімально визначено законом. Просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково пояснив, що він дійсно є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , отримує грошове забезпечення у розмірі близькому до 11 500 гривень, однак просив врахувати, що сплачує аліменти на старшого сина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а тому його матеріальний стан не дозволяє погодитись з вимогами позивача щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що є надмірним для нього. Також не заперечив, що має у власності двокімнатну квартиру, яка йому була подарована і в якій поживає, а також автомобіль марки «Volkswagen Golf», 2000 року випуску, що не є доказом його розкішного життя. Крім грошового забезпечення, з якого стягується вже 1/4 розміру на аліменти для утримання старшого сина, інших доходів він не має.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
У відповідності до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
З приводу визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд прийшов до наступних висновків.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 липня 2020 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 48 сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На даний час неповнолітня дитина проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою про зареєстрованих та заборгованість за надані житлово-комунальні послуги № 2908 від 23.07.2020 року, а відтак повністю знаходиться на утриманні позивача. Крім того, на утриманні позивача перебуває її старший син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає про що свідчить факт звернення позивача із позовом до суду.
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.
Стаття 59 Закону України «Про освіту» передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
У відповідності до ст.150 СК України, а також вказаних вимог законодавства, батьки зобов`язані постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.
Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.
На підставі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відтак судом встановлено, що обов`язок щодо утримання, виховання, навчання та розвиток дитини покладений законодавством на обох батьків.
У відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
На підставі ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відтак, обрання способу стягнення аліментів є виключним правом позивача та не залежить від волі відповідача у такій категорії справ.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2020 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривень, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно своїх вимог, позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), відповідач же згідний платити аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).
У відповідності до поданої позивачем довідки № 897 від 23.07.2020 року вона знаходиться на обліку у Володимир-Волинській міськрайонній філії Волинського обласного центру зайнятості населення з 15 липня 2020 року.
З поданої позивачем копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 217488093 від 23.07.2020 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була набута відповідачем ОСОБА_2 у власність на підставі договору дарування № 1974 від 27.08.2014 року.
На виконання ухвали суду від 29.07.2020 року військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку про доходи ОСОБА_2 , з якої вбачається, що останній обіймає посаду начальника сховища і за період з 01.08.2019 року по 31.07.2020 року отримав дохід в розмірі 139498, 83 грн.
Аналізом зазначеної довідки, встановлено, що його середній місячний дохід складає близько 11554 гривень. Також за період з 01.08.2019 року по 31.07.2020 року з нього утримано аліментів в розмірі 34174,66 грн., що складає 25% від усіх доходів.
При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з батьків рівною мірою несе обов`язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати, а тому суд вважає правильним і справедливим покладення обов`язку по утриманню дитини в рівних долях на кожного з батьків. Також суд враховує як матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище відповідача, який отримує стабільний дохід, однак з нього проводяться стягнення аліментів на утримання іншої дитини, а тому вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідно визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно .
З розрахунку наявного грошового забезпечення відповідача станом на даний час, розмір аліментів, які будуть стягуватись з нього в частці 1/4 заробітку (доходу), перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину і є достатнім для забезпечення потреб дитини. Доказів про потребу стягнення коштів на утримання дитини в більшому розмірі позивач суду не надала.
На переконання суду саме цей розмір аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини буде розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача та буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 28 липня 2020 року, тому, відповідно з цієї дати суд присуджує аліменти на утримання дитини.
Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.51 Конституції України, ст.ст. 84, 91, 180-182, 184 СК України, ст. ст. 4, 13, 81, 15, 76-81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 липня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору на користь держави.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 19 серпня 2020 року.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер