Провадження №2/225/196/2020
Справа №225/8180/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

04 серпня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Качаленко Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,

представника позивача - адвоката Легезіна О.Г., представника відповідача 1 - адвоката Нагорнюка Д.В., представника відповідача 2 - адвоката Нестеренка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції з Дарницьким районним судом м.Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 399522,97 грн, а також понесені судові витрати в сумі 5992,84 грн. В обґрунтування позову зазначив наступне.

20.05.2013 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2203/175-312, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу 1 грошові кошти, а відповідач 1 зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки передбачені кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені такі умови кредитування: сума кредиту 380 000 грн (п.1.1); процентна ставка за користування кредитом 16,0% річних (п.1.4.1); процента ставка за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) в розмірі 16,0% (п.1.4.2); строк повернення кредитних коштів - до 19.05.2028 року (п.1.3.1). Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначених Кредитним договором строк. Станом на 18.11.2019 відповідачем не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 51012,11 грн, заборгованість за кредитом 348510,86 грн. Загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на 18.11.2019 складає 399522,97 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №312/175-1 від 20.05.2013. За умовами пункту 1.1 Договору поруки відповідач ОСОБА_2 зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. Таким чином враховуючи невиконання відповідачем ОСОБА_1 договірних зобов`язань, передбачених кредитним договором, позивач змушений звернутись до суду із даним позовом.

11.03.2020 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідач позов не визнає в повному обсязі. Відповідно до банківської виписки по особовому рахунку позичальника, він 26.06.2014 здійснив останні платежі на погашення суми основного боргу в розмірі 3894,58 грн, на погашення нарахованих відсотків за кредитом в розмірі 2681,25 грн. На час звернення позивача з позовом розмір простроченої заборгованості 131134,86 грн, розмір заборгованості, що стягується достроково 217376,00 грн. За період з 01.06.2014 по 30.04.2015 позивач нарахував проценти за ставкою 16% на суму поточної заборгованості в розмірі 50230,14 грн та з 29.10.2014 по 30.04.2015 за ставкою 16% на суму простроченої заборгованості в розмірі 781,97 грн, а всього заборгованості по тілу кредиту і нарахованих процентах в сумі 399522,97 грн. Позивач звернувся до суду 27.11.2019. Таким чином, враховуючи строк позовної давності у три роки, останній платіж, який не підпадає під позовну давність є 28.11.2016 року та враховуючи графік повернення заборгованості боржником розмір заборгованості за тілом кредиту на цю дату становить 291296 грн. Разом з тим, вимогу щодо сплати процентів за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 в розмірі 50230,14грн та з 29.10.2014 по 30.04.2015 в розмірі 781,97 грн вважає необґрунтованою та просить застосувати позовну давність до цієї вимоги. Щодо солідарного стягнення з відповідачів суми боргу зазначив, що порука (з урахуванням положень ч.4 ст.559 ЦК України) є припиненою.

15.07.2020 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нестеренка О.В. надійшли письмові пояснення, в яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором солідарно з відповідачем ОСОБА_1 , враховуючи те, що позивачем не пред`являлись вимоги до ОСОБА_2 як до поручителя, з приводу виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, а позовна заява про стягнення боргу надійшла до суду лише 04.12.2019, а тому порука ОСОБА_2 є припиненою в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України та п.5.2 договору поруки. Відповідно підстави для солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за кредитним договором в сумі 399522,97 гривень, а також понесені судові витрати в сумі 5992,84 грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Нагорнюк Д.В. вважав позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» безпідставними та необґрунтованими, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нестеренко О.В. просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укргазбанк» щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором солідарно з відповідачем ОСОБА_1 з тих підстав, що порука є припиненою. Крім того вказав, оскільки у розрахунку вказано повну суму кредиту до стягнення, а проценти нараховано лише до 30.04.2015, це вказує, що позивачем з цієї дати висунуто вимогу про дострокове повернення кредиту, і з цієї дати має обраховуватись початок перебігу строку позовної давності, який станом на звернення до суду із позовом сплив.

Представник позивача щодо заперечень представників позивачів пояснив, що в 2015 році вимог про дострокове повернення кредиту Банк позичальникам не висував, взагалі у розпоряджені Банку були лише відомості про реєстрацію і проживання відповідачів на тимчасово непідконтрольній і окупованій території у м.Донецьку, оскільки останні на порушення п.4.3.3 та п.6.4 договорів не здійснили обов`язкове інформування про зміну адреси проживання. Це певним чином зробило неможливим будь-яке листування чи інший зв`язок з відповідачами. Представник позивача пояснив, що розрахунок процентів до 30.04.2015 не означає, що після цього нарахування процентів припинилось, натомість позивач має право ставити позовні вимоги перед судом про стягнення з позичальнів повної суми нарахованих відсотків або лише частини на власний розсуд. Долучений розрахунок стосується лише позовних вимог, а не є розрахунком усіх нарахованих відсотків по кредиту.

Суд, заслухав учасників, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

20.05.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2203/175/312, відповідно до умов відповідач отримав кредит у розмірі 380000 грн на придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_2 ) та зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.(а.с.13-16, судом досліджено оригінал кредитного договору з додатками у судовому засіданні)

Відповідно до п.1.3.1, п.1.3.2 кредит надається з 20.05.2013 по 19.05.2028 . Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 19.05.2028.

Пунктом 1.4.1 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 16% річних.

Згідно із п.1.4.2 Кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 16% річних.

Згідно з п.3.1 договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати погашення кредиту щомісячно з 1-го та не пізніше 28 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менш 1/180 від суми отриманого кредиту, що становить 2112,00 грн, а останній платіж сплачується в сумі 1952,00 грн не пізніше 19.05.2028. Якщо останній день для сплати планового платежу припадає на вихідний або святковий день, то дата чергового платежу по кредиту здійснюється у день, що передує такому вихідному або святковому дню.

Згідно з п.3.2 договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 28 числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та у день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.3, а також у день дострокового погашення заборгованості по кредиту сплату процентів за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.4.

Згідно з п.3.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором нараховуються на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня зарахування кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій та штрафних санкцій, зокрема у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому договору, у тому числі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з простроченням їх виконання більше ніж на один банківський день), що випливають з цього договору.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування ними за кредитним договором №2203/175-312 від 20.05.2013.

Так, відповідно до банківської виписки по особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 26.06.2014 здійснив останні платежі на погашення суми основного боргу в розмірі 3894 грн 58 коп. та на погашення процентів за користування кредитом в розмірі 2681 грн 25 коп., в зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 399522 грн 97 коп., що станом на 18.11.2019 складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 348510,86 грн, нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015 становлять 51012,11 грн.

За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачами не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом в розмірі 348510,86 грн та заборгованості за процентами за період з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 51012,11 грн.

20.05.2013 в якості забезпечення виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №312/175-01, відповідно до умов якого остання зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором (а.с.21-22, судом досліджено оригінал договору у судовому засіданні).

Відповідно до п. п. 5.1, 5.2 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

В силу ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 у справі №6-2662цс15 було викладено висновок про те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

У даній справі умови п.5.2 договору поруки №312/175-1 про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя, свідчать про те, що цим договором установлено трирічний строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України. Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строку, встановленого договором поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

Також варто зауважити, що Велика Палата Верховного суду у постанові від 13.06.2018 у справі №408/8040/12 зробила висновок про те, що строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Слід наперед відмітити, що на відміну від Кредитного договору (який містить узгодження кінцевого терміну повернення усієї суми кредиту) у Договорі поруки при визначені строку її припинення сторони не узгодили конкретного терміну з вказівкою на дату, до якої порука має діяти. Тому суд у цій справі застосовує згідно ч.4 ст.263 ЦПК висновки, зроблені Великою Палатою Верховного суду у постанові від 13.06.2018 у справі №408/8040/12.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 29.11.2019, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому надійшов позов (а.с.35).

Оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до суду 29 листопада 2019 року, суд дійшов висновку про те, що порука за договором поруки № 312/175-01 від 20.05.2013 була припинена щодо чергових прострочених платежів за період з 20 травня 2013 року по 28 листопада 2016 року та процентів, нарахованих в цей період, що відповідає п.5.2 договору поруки, згідно з яким порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Відповідно до графіку погашення заборгованості позичальник станом на 28.11.2016 року мав повернути 88 704 грн 96 (розмір заборгованості станом на 28.11.2016 року відповідно до графіку повернення кредитної заборгованості)). З урахування графіку погашення заборгованості, відомостей з банківської виписки щодо здійснених платежів та наданого позивачем розрахунку, розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 20 травня 2013 року по 28 листопада 2016 року складає 59 326 гривень 86 копійок.

Вказаний розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 20 травня 2013 року по 28 листопада 2016 року підлягає стягненню лише з позичальника ОСОБА_1 . Крім того, лише з позичальника ОСОБА_1 підлягають стягненню проценти, нараховані за період з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року, в розмірі 51 012 гривень 11 копійок, які заявлені банком в позовних вимогах.

А отже, в частині позовних вимог щодо солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту за період з 20 травня 2013 року по 28 листопада 2016 року в розмірі 59 326 грн 86 коп., та заборгованості за процентами за користування кредитом 51 012 грн 11 коп. за період з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року слід відмовити.

Згідно графіку платежів станом на 28.12.2016 сума залишку боргу становить 289184 грн. Беручи до уваги положення п.5.2 договору поруки, згідно з яким порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя - щодо вказаної суми банком не було пропущено трирічний строк пред`явлення вимоги до поручителя (поштовий штемпель конверту з позовом - 29.11.2019 року).

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що солідарному стягненню з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає заборгованість за тілом кредиту, що виникла з 29.11.2016 в розмірі 289184 грн.

Щодо заявленого представником відповідача ОСОБА_1 - адвоката Нагорнюка Д.В. клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення боргу з позичальника, суд вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню.

Як зазначалось вище, представник позивача звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом 29.11.2019, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, в якому надійшла позовна заява (а.с.35).

Представником відповідача письмово заявлено суду вимогу про застосування наслідків строку позовної давності у запереченнях проти позову (а.с. 65-70).

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі для вирішення питання про наявність підстав застосування наслідків спливу строків позовної давності вирішальним є встановлення того, яким чином сторони у Кредитному договорі №2203/175-312 узгодили «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання», про відмінність змісту понять яких окремо наголошено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду постановою у від 28 березня 2018 року у згаданій цивільній справі №444/9519/12 сформувала висновки про правильне застосування норм права, серед іншого вказавши, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). (п.92, п.93 Постанови).

У даній справі судом встановлено частково схожі обставини: сторони строк договору №2203/175-312 окремо не визначили, обмежившись вказівкою у п.7.3, що Договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Також сторони погодили строк кредитування - з 20.05.2013 по 19.05.2028 (п.1.3.1), термін щомісячного виконання зобов`язання - щомісячно з 1-го та не пізніше 28-20 числа в розмірі не менше 1/180 суми отриманого кредиту, що становить 2112 грн (п.3.1). Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом (п.1.4)

Водночас, суд наголошує, що обставини у цивільній справі № 444/9519/12, в межах якої зроблено висновки про застосування норм права у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року, відмінні від обставин данної цивільної справи.

У цій справі у Кредитному договорі №2203/175-312 окрім "строку кредитування" та "терміну щомісячних платежів" сторони узгодили і загальний термін виконання усього зобов`язання - згідно п.1.3.2 Договору, позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 19 травня 2028 року.

Тобто, окрім зобов`язання дотримуватись щомісячного графіку платежів, відповідач ОСОБА_1 , підписавши Договір №2203/175-312 взяв на себе зобов`язання у будь-якому випадку повернути повний обсяг кредиту у термін не пізніше 19.05.2028.

Суд не допускає іншого тлумачення положення згаданого підпункту 1.3.2 Договору, окрім як таке, що Банк мав законні очікування на повернення позичальником кредиту в повному обсязі в термін не пізніше 19 травня 2028 у будь-якому випадку (яким, наприклад, може бути випадок порушення позичальником графіку щомісячних платежів).

Попри порушення щомісячного графіку платежів позичальником, Банк відповідно до п.1.3.2 міг розраховувати, що після настання терміну внесення чергового платежу і прострочення його сплати, загальне зобов`язання боржника повернути повний обсяг кредиту за договором до 19.05.2028 не припинеться. Навіть якщо позичальник порушує графік погашення окремих платежів, зобов`язання у повному обсязі кредиту може і має бути належно виконане боржником у термін до 19.05.2028.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки у Кредитному договорі №2203/175-312 сторони узгодили загальний термін виконання усього зобов`язання (позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 19.05.2028 - п.1.3.2) про порушення боржником цього зобов`язання банк міг довідатись лише на наступний день - 20.05.2028. І саме з цього дня має починатись перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту у повному обсязі.

Оскільки, у даній справі сторони у договорі узгодили загальний термін виконання усього зобов`язання, на відміну від обставин цивільної справи № 444/9519/12 (де загальний термін виконання кредитного договору не було узгоджено), суд не може "сліпо" застосувати висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року щодо перебігу позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу (п.92, п.93 Постанови).

Суд доходить висновку, що взяте на себе позичальником ОСОБА_1 зобов`язання повернути кредит в повному обсязі в термін не пізніше 19.05.2028 вказує, що строки позовної давності до вимог про стягнення усієї заборгованості за кредитом з боржника банком не було пропущено.

На виконання вимог, передбачених ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача ОСОБА_1 - в розмірі 2996,42 грн, з ОСОБА_2 - в розмірі 2168,88 грн (пропорційно стягнутої з останньої суми боргу до заявлених банком вимог).

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 279, 280-282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/175-312 від 20 травня 2013 року, що включає заборгованість за тілом кредиту 59 326 гривень 86 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом 51 012 гривень 11 копійок, а всього в розмірі 110 338 (сто десять тисяч триста тридцять вісім) гривень 97 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/175-312 від 20 травня 2013 року, що включає заборгованість за тілом кредиту, в розмірі 289 184 (двісті вісімдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

В частині позовних вимог до ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2203/175-312 від 20 травня 2013 року, що включає заборгованість за тілом кредиту 59 326 гривень 86 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом 51 012 гривень 11 копійок, а всього в розмірі 110 338 гривень 97 копійок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2996 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2168 (дві тисячі сто шістдесят вісім) гривень 88 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», м.Київ, вул.Єреванська, буд.1, ; відповідачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_3 , проживає АДРЕСА_4 ; ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_5 , проживає АДРЕСА_6 .

Повний текст складено 14.08.2020.

Суддя Є.В.Качаленко