ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

05 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 635/7344/19

провадження № 22-ц/818/2874/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судових засідань Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

заявник: старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Нагорна К.В

апелянт: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

стягувач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за поданням старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Нагорної К.В., боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Харківського районного суду м.Харкова від 11 березня 2020 року, постановлену суддею Бобко Т.В.,в залі суду в сел. Поколтилівка,

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Нагорна К.В. звернулась до суду із вказаним поданням.

В обґрунтування подання державний виконавець посилалась на те, що в її провадженні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №686/24093/16 від 20 квітня 2017 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 1411241,59 гривень. Постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження винесено державним виконавцем 15 листопада 2017 року. В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем були вжиті заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна боржника. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , який був придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 березня 2005 року №622 30 березня 2005 року в період шлюбу зі ОСОБА_2 . Згідно відповіді з Державної фіскальної служби України, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в органах ДФС, інформація про джерела отримання доходу відсутня. Згідно відомостей Пенсійного фонду України інформацію про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників які отримують пенсію не знайдено. Згідно відповідей з Управління споживчого ринку, Держспоживслужби в Харківській області, з Управління Держпраці в Харківській області та з Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, за боржником не обліковуються об`єкти торгівлі, ресторанного господарства, сфери побуту, сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми, великовантажні і технологічні транспортні засоби, відсутні будь-які акції у приватних та публічних акціонерних товариствах.

У зв`язку із чим просила визначити, що частка ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на житловий будинок з надвірними будівлями у спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та частка на земельну ділянку з кадастровим №:00:002:0517, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить Ѕ.

Ухвалою Харківського районного суду м.Харкова від 11 березня 2020 року подання старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Нагорної К.В. задоволено.

Визначено, що частка ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: житловому будинку АДРЕСА_1 , становить Ѕ частка.

Визначено, що частка ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у майні, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: земельній ділянці площею 0,0664 кадастровий номер :00:002:0517, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , становить Ѕ частка.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати постановити нову, якою у задоволення подання держаного виконавця відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було взято до уваги той факт, що майно, щодо якого державний виконавець звертався із поданням, є особистим майном ОСОБА_2 . Крім того, судом не було враховано, що ОСОБА_1 має боргові зобов`язання перед дружиною ОСОБА_2 . Також посилається на те, що суд помилково посилався на практику Верховного Суду, оскільки обставини викладені в постановах і у цій справі не ж тотожними.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційні скарг, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Нагорної К.В., знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №686/24093/16 від 20 квітня 2017 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 1411241,59 гривень. Постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження винесено державним виконавцем 15 листопада 2017 року.

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем були вжиті заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна боржника.

У відповідь на запит державного виконавця Пенсійним фондом України надана відповідь № від 06 грудня 2017 року щодо відсутності інформації про осіб, боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами та про останнє відоме місце роботи у відношенні ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Нагорної К.В. від 15 листопада 2017 року на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , накладений арешт.

Постановою старшого державного виконавця Міськрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Нагорної К.В. від 05 грудня 2018 року накладений арешт на частку статутного капіталу ТОВ «Віват СМ 2005» у розмірі 367400 гривень, що належить ОСОБА_1 .

Начальник управління обробки платежів та супроводження транзакцій Департаменту операційного сервісу АТ «Райффайзен Банк Аваль» Орєшков Є.В. повідомив про те, що ОСОБА_1 не є клієнтом АТ «Райффайзен банк Аваль». Провідний менеджер АТ КБ «ПриватБанк» Клименко К.П. у відповідь на запит державного виконавця повідомив, що згідно гл. 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21 січня 2004 року накладений арешт на кошти ОСОБА_1 в сумі 1411241,59 гривень, однак на рахунках ОСОБА_1 відсутні кошти для виконання постанови про накладення арешт.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо виконання рішення про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 1411241,59 гривень, що еквівалентно по курсу Національного банку України 55000 доларів США, трьох процентів річних у розмірі 126202,02 гривні та судового збору в сумі 6890 гривень. Будь-які докази щодо сплати ОСОБА_1 зазначеної суми боргу або його частини на користь ОСОБА_3 також відсутні.

Отже, на даний час рішення Хмельницького міськрайонного суду, в порушення вимог ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, які встановлюють обов`язковість рішення суду, як одну із основних засад цивільного судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, залишається не виконаним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражею Н.П. за реєстровим №622, належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №146 від 22 березня 2019 року, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6931799 від 06 квітня 2006 року, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №32333547 від 15 грудня 2011 року, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №168615254 від 30 травня 2019 року.

Як вбачається з наданих приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального окргугу Гаражею Н.П. на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 вересня 2019 року про витребування доказів документів, що містяться в матеріалах нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 30 березня 2005 року №622, зазначений житловий будинок був придбаний ОСОБА_1 в період шлюбу зі ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 17 серпня 1994 року, актовий запис №126), останньою надана відповідна заява про згоду на придбання її чоловіком вказаного майна (підпис ОСОБА_2 на заяві посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражею Н.П. за реєстровим №621).

Також, як вбачається зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №168615254 від 30 травня 2019 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 , виданого Реєстраційною службою Харківського районного управління юстиції Харківської області 29 квітня 2015 року, належить земельна ділянка площею 0,0664 кадастровий номер :00:002:0517, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки 21 січня 2015 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області.

Перевіркою по Державному реєстру актів цивільного стану громадян відмітка про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня, що підтверджується довідкою Харківського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04 травня 2019 року. Такі відомості не надані суду і в ході розгляду подання державного виконавця.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0664 кадастровий номер :00:002:0517, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , були набуті у власність ОСОБА_1 в період шлюбу зі ОСОБА_2 .

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

За змістом статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить частина буднику та земельної ділянки, частка якої не визначена, а тому відсутня можливість звернути стягнення на це майно з метою виконання судових рішень про стягнення заборгованості.

Вказаний висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, оскільки житловий будинок та земельна ділянка набуті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час перебування їх в зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_2 не спростувала презумпцію спільної сумісної власності цього майна, а тому безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом не з`ясувано джерело набуття ОСОБА_1 права власності на житловий будинок та земельну ділянку.

Представник ОСОБА_2 вказує, що наразі існує спір про поділ майна подружжя, тому висновки суду є передчасними.

Між тим, на час вирішення судом питання презумпція спільної суспільної власності не спростована, право власності на спірне майно вцілому зареєстровано за ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦППК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375, 443 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду м.Харкова від 11 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова