Єдиний унікальний номер 229/6151/19 Номер провадждення 2/229/1318/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Гонтар А.Л.,

при секретарі Білик О. А.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

10.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

06 липня 2011 року в зазначеній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який на той час був її чоловіком.

Відповідно до рішення Дружківського міського суду від 30 серпня 2019 року шлюб між ними було розірвано.

Після розірвання шлюбі Відповідач залишився зареєстрованим у цій квартирі, добровільно виселитись з неї та знятись з реєстрації він відмовляється.

Хоча вони і мешкають на теперішній час з відповідачем в одній квартирі, однак однією сім`єю не являються, спільного господарства та побуту не ведуть.

Відповідач не є власником чи співвласником квартири АДРЕСА_2 . З ним не укладалось договорів оренди, найму житлового приміщення чи інших правочинів, які б надавали йому право користуватися вказаною квартирою. За комунальні послуги по квартирі він не сплачує, витрат на ці комунальні послуги не компенсує.

Разом з тим він зловживає спиртними напоями, чинить насильство у відношенні неї, порушує порядок проживання у квартирі, шкодить майно.

З цього приводу вона неодноразово зверталась до Дружківського відділення поліції.

У теперішній час вона самотужки сплачую плату за комунальні послуги, які нараховуються в тому числі і на Відповідача. Оформити субсидію на оплату комунальних послуг вона не може у зв`язку з тим що в квартирі зареєстрований відповідач.

У зв`язку з тим, що у квартирі зареєстрований Відповідач, у неї виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів комунальних послуг за відповідача. Крім того той факт, що у квартирі зареєстрований відповідач у неї можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійснення свого права при відчуженні нерухомості.

Вона не має можливості в повному обсязі реалізовувати своє право власності на квартиру в частині вільного користування нею, адже цьому перешкоджає відповідач.

Таким чином Відповідач не є членом її сім`ї. Вони не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов`язків. Відповідач не має законних підстав на користування квартирою, натомість він систематично порушує правила співжиття, роблячи неможливим для неї проживання з ними в одній квартирі. А також перешкоджає реалізації її права власності на цю квартиру.

Вважає, що наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_3 .

При цьому у разі визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування цією квартирою не порушить його права на житло, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 16 травня 2003 року він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_4 .

21 жовтня 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 07 листопада 2019 року (а.с.30-31 ).

Ухвалою Дружківського міського суду від 07 листопада 2019 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 27 листопада 2019 року (а.с. 37-38).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вони мешкають разом у квартирі, виховують малолітню дитину. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за таких обставин.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01 грудня 2008 року (а.с.10-11), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 вересня 2007 року (а.с.12), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 лютого 2009 року (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_3 є колишнім чоловіком позивачки, що підтверджується рішенням про розірвання шлюбу від 30 серпня 2019 року (а.с.18.)

ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім"ї № 2226 від 24 вересня 2019 року, довідкою виконавчого комітету (а.с.19,32).

Позивач у своїй заяві посилається на те, що спільне проживання із відповідачем неможливо, та просить застосувати до виниклих правовідносин ст. 116 ЖК України, але на підтвердження неможливості спільного проживання не надано жодних доказів.

Також позивачем не ставиться питання про виселення відповідача із квартири, самостійно суд не може вийти за межи, заявлених позовних вимог.

На підтвердження того, що відповідач застосовує насильство до позивача надані постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, але із даних постанов не вибачається, яку саме особу притягувалось до адміністративной відповідальності (а.с.22-24).

Тому дані докази, суд не може визнати, як такими, що підтверджують неможливість спільного проживання позивача та відповідача.

Позивачем на підтвердження того, що відповідачем до неї застосовується насильство надано витяг із списку розгляду справ, де зазначено, що Дружківським міським судом розглядалися адміністративні матеріали відносно ОСОБА_3 щодо застосування домашнього насильства, але даний витяг не може бути належним доказом, оскільки із нього не вибачається, яке рішення принято судом, до кого застосовувалось насильство (а.с.21).

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Судом встановлено, що відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника квартири і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Позивач же у позовній заяві просила усунути перешкоду у здійсненні ОСОБА_1 права користування та володіння квартирою і доказів на підтвердження того, що відповідач перешкоджає їй здійснювати володіння майном не надала суду.

Суд, вважає, що у задоволенні позовних вимог треба відмовити.

Керуючись ст. 4,10,11,12,13,76,77,78,79,80,81,133,258,263,264,265,267,268 ЦПК України (в редакції 2017 року), на підставі ст.116 ЖК України, ст.232,383, 391,405 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення було виготовлено та підписано у нарадчій кімнаті 07 лютого 2020 року.

Суддя Дружківського міського суду А. Л. Гонтар