Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2020 Справа №607/9098/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 березня 2012 року вона з відповідачем розірвала шлюб за рішенням суду. Під час шлюбу у нас народилися двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2013 року у справі № 607/5212/13-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання

неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 25.03.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. З метою виконання судового рішення були видані виконавчі листи, які пред`явлені у виконавчу службу. На запит позивача Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 16.03.2018 року надано розрахунок заборгованості по аліментах, з якого вбачається, що за період з березня 2013 року по лютий місяць 2018 року проведено нарахування аліментів в сумі 41 408,50 грн. і сплата за весь період складає «0» грн. 19.10.2018 року Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області направлено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 39527919. 16.01.2020 р. Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ надано розрахунок заборгованості по аліментах за яким визначено, що у 2013 році за період з березня по жовтень місяць підлягало сплаті по аліментах 4 990,32 грн. Виходячи з викладеного, позивач вважає порушеними її права щодо отримання аліментів на утримання молодшого сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2013 року.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29.10.2013 р. до досягнення дитиною повноліття в розмірі прожиткового мінімуму.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2012 року було розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час є повнолітнім, та неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 07.07.2005 р. відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1286.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2013 року у справі № 607/5212/13-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 25.03.2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

З метою примусового виконання даного рішення суду, 10.06.2013 р. Тернопільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист № 607/5212/13-ц та направлено у відділ ДВС.

На запит позивача про надання інформації щодо стягнення аліментів, 16.03.2018 р. Тернопільським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, останній було надіслано розрахунок заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа № 607/5212/13-ц, виданого 10.06.2013 р. Тернопільським міськрайонним судом, з якого вбачається, що станом на 01.03.2018 р. за ОСОБА_2 числиться заборгованість в розмірі 41 408,50 грн.

В подальшому, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Харченком Д.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.10.2018 р., оскільки старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття 28.10.2013 р.

Відповідно державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості по аліментах від 16.01.2020 р. № 11003, згідно якого за боржником ОСОБА_2 станом на 28.10.2013 р. числиться заборгованість в розмірі 4 990,32 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З наданих доказів суд встановив, що позивач з метою одержання аліментів з відповідача, звертався до відділу ДВС для надання їй інформації щодо одержання даних аліментів, однак не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати.

Крім цього, головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Харченком Д.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.10.2018 р., оскільки старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття 28.10.2013 р.

Відповідно державним виконавцем з 28.10.2013 р. було проведено новий розрахунок заборгованості по аліментах.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що після досягнення старшим сином повноліття, аліменти продовжувались нараховуватися, однак в подальшому державним виконавцем було здійснено перерахунок даних аліментів, у зв`язку із чим їх розмір суттєво було зменшено, однак, враховуючи ті обставини, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, і вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.191 СК України, дають підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за минулий час за період з 29 жовтня 2013 року по 02 червня 2020 року на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 27 650,00 грн.

Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не бере до уваги, оскільки позивачем не надано доказів щодо достатності заробітку (доходу) платника аліментів, а тому, вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 02 червня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь держави судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти за минулий час за період з 29 жовтня 2013 року по 02 червня 2020 року на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 27 650,00 грн. (двадцять сім тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 02 червня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в сумі 1 500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок), допустити до негайного виконання.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 17 серпня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко