Справа № 515/1554/19
Провадження № 2/515/242/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретарів судових засідань Коренчук О.Е., Чумаченко Д.М. Комерзан Л.І.

представника позивача (за довіреністю) Сидюка Р.О.

представника позивача - адвоката Ковпака О.В.

представника відповідача - адвоката Логінова О.Г.

третьої особи Мельник О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_2 до Татарбунарської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відпові- дача - приватний нотаріус Мельник Ольга Миколаївна,

про визнання факту прийняття спадщини та визнання

права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 пред`явила позов до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому про- сила встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимоги, посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_3 . За життя остання вчинила заповідальне розпорядження, яким заповіла позивачці усе своє майно, у тому числі земельну ділянку площею 4,4150 га, розташовану на території Татарбунарського райо- ну Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського ви- робництва, кадастровий номер :01:001:0594. Разом з тим, на думку позивача, з ураху- ванням ч.3 ст.1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки до часу відкриття спадщини, проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , яка була похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. Однак, нотаріусом їй відмо- влено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зважаючи на те, що успадкувати земельну ділянку у нотаріальному порядку вона не має можливості, просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Представник позивача -а двокат Ковпак О.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача, не погодившись з позовними вимогами, надав відзив на нього у яко- му зазначив, що позивачем на протязі встановленого законом строку не вчинено будь-яких дій, сп- рямованих на прийняття спадщини, отримання свідоцтва про право на спадщину не, а також не надано доказів, які б давали можливість стверджувати про фактичне прийняття спадщини за пра- вилами ЦК України, а отже відсутній цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду у позовному проваджені, або в рамках окремого провадження. Крім того, позов заявлено до неналежного від- повідача. Так, відповідно до ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спа- дщину видається за письмовою згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, вста- новленому цивільним законодавством. Лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріаль- ного округу Мельник О.М. від 18.03.2019 р. видано на усний запит позивача. З цього слідує, що позивач не зверталася до нотаріуса з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спад- щину. Також, нотаріусом не надавалася обгрунтована відмова у видачі свідоцтва про право на спа- дщину, невідомо, чи заводилася спадкова справа після смерті спадкодавця. Разом з тим, за вказа- ним листом нотаріус не надавав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до ч.4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», про відмову у вчинені нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Вказану постанову позивачу не надано, так само як доказів звернення до нотаріуса з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення до суду обумовлене ба- жанням позивача у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільно судочин- ства, яке покликане вирішувати спір. Крім цього, позов заявлено до неналежного відповідача. Позивачка стверджує, що на час смерті спадкодавцем проживала за адресою: АДРЕСА_1 . У свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 місцем смерті ОСОБА_3 - зано м.Одеса. Таким чином, Татарбунарська міська рада не є належним відповідачем у даній сп- раві. Позивач із заявою про заміну відповідача до суду не зверталася. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни відповідача за ініціативою суду. Отже, вищевказані обставини у сукупності є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або доб- ровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках.

Вартість земельної ділянки загальною площею 4,4150 га, що перебувала у власності ОСОБА_3 , становить 209290 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ТОВ «Оціноч- на компанія «МЕРИЛО» від 01.07.2019 р. (а.с.10-24).

З копії заповіту, складеного 18.08.2014 р. (а.с.25), видно, що ОСОБА_2 є спадкоємцем по за- повіту на все майно, яке належало ОСОБА_3 на день її смерті.

Актом встановлення фактичного проживання виданого ЖБК «Балтський» 20.03.2018 р. (а.с.26) підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_2 , разом з нею проживала ОСОБА_5 в період часу з 04.12.2015 р. по 30.06.2017 р.

З копії паспорту серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.28, 38) вбачається, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Одеса, її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.29), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Одеса.

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 082135 та витя- гом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 29.03.2013 р. (а.с.30, 31-34), підтверджується, що земельна ділянка загальною площею 4,42 га, що розташована на те- риторії Татарбунарської міської ради Одеської області, цільове призначення - для ведення товар- ного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0594, передана у приватну власність ОСОБА_3 .

Відмова нотаріуса (а.с.35) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про пра- во на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.36) слідує, що ОСОБА_8 (мати пози- вача) народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Татарбунари Одеської області, її батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 (а.с.37) вбачається, що 11.10.1977 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , було зареєстровано шлюб, після чого їй присвоєне шлюбне прізвище « ОСОБА_6 »

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 (а.с.39), 01.06.1996 р. між позивачем та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було укладено шлюб, після чого їй присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

Газета "Татарбунарский вестник" № 7 від 20.02.2020 р. містила оголошення про недійсність де- ржавного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 082135, виданого на ім`я ОСОБА_3 (а.с. ).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прий- няти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав пос- тійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша ст. 1269 ЦК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, позивач має можливість оформити право власності на земельну ділянку в поряд- ку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 у встановленому законодавством порядку (шляхом звернення до нотаріуса та подання останньому всіх необхідних документів). Однак пози- вачем таких дій не вчинено, доказів відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій суду не надано, а відтак вимоги про визнання права власності на спадщину задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищенаведених фактичних обставин по справі та приписів законодавства, немо- жливості встановлення факту прийняття спадщини в судовому порядку, наявності у позивача умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, можливості судового ос- карження відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд також звертає увагу на те, що, відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи вико- ристати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально- правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно- правовий спір, а звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв`язувати (вирішувати) спір.

У питанні визнання позову суд дійшов висновку, що воно суперечить закону, оскільки в такий спосіб в обхід встановлених законом процедур сторони фактично намагаються оформити право власності на нерухоме майно.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, до- пустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають засто- суванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не є об- ґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК Укра- їни, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до Татарбунарської міської ради Одеської області, тре- тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приват- ний нотаріус Мельник Ольга Миколаївна, про визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі- сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко