Справа № 466/6101/20
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

14 серпня 2020 року суддя Шевченківського районного суду міста Львова Донченко Ю.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги,

встановив:

13 серпня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 5 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно із ч.2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Строк загальної позовної давності, передбаченийст. 257 ЦК України, встановлений тривалістю у три роки.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити якщо із поданих документів вбачається пропуск позовної давності, оскільки така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

З матеріалів заяви вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» просить стягнути з боржника заборгованість за період з 12.09.2016 по 01.06.2020 року, яка становить суму в розмірі 3 917,72 гривень.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Таким чином, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, суддя встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» звернулося до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період, що перевищує визначений Цивільним кодексом України строк позовної давності.

У зв`язку з наведеним, у видачі судового наказу слід відмовити.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першоїстатті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» не повертається.

Керуючись ст.ст.163,165 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги.

Ухвала можебути оскарженадо Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 серпня 2020 року.

Суддя Ю. В. Донченко