Справа № 171/608/20
"18" серпня 2020 р. м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Семенової Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Ровної Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , представник - адвокат Ковальчук Денис Юрійович, боржник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у місті Дніпрі Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2015 р. по виконавчому провадженні № 1157026,-
До Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2015 р. по виконавчому провадженні № 1157026, в якій просить суд, визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від №1157026 з виконання виконавчого листа «2-533 від 08.04.2002 року. Дану скаргу обґрунтовує наступним.
На підставі рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2002 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі ј всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на весь період непрацездатності починаючи з 05.03.2002 року.
На виконання рішенні суду було видано виконавчий лист №2-533 від 08.04.2002 року. Даний виконавчий лист знаходився на виконанні у державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро).
23.09.205 року відповідно постанови державного виконавця Фащенко К.А. виконавче провадження «2-533 від 08.04.2002 року було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час прийняття рішення.
Станом на 26.03.2020 року Стягувач не отримав даної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та будь-яких інших документів. При цьому, Боржник виконував виконавчий лист та сплачував аліменти Стягувачу до серпня 2019 року включно, що підтверджується виписками з карткового рахунку. З вересня 2019 року аліменти не сплачувались у зв`язку із втратою державною виконавчою службою виконавчого листа, і тому 04.12.2019 року ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області задоволено клопотання Стягувача та видано дублікат виконавчого листа.
Закінчуючи виконавче провадження №1157026 з виконання виконавчого листа «2-533 від 08.04.2002 року, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини доходів, державний виконавець виходив з того, що Боржником у повному обсязі фактично виконано рішення суду згідно даного виконавчого провадження.
Стягувач вважає, що дано постанова державного виконавця є незаконною, оскільки відповідно до довідки до акту МСЕК №568098 після огляду Стягувача 20.09.2011 року, вказано про наявність у Стягувача другої групи інвалідності безстроково. При цьому, у вказаній довідці також вказано про непрацездатність Стягувача безстроково. Тобто станом на 23.09.2015 року виконавче провадження не могло бути фактично виконаним з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з Боржника на користь Стягувача на період тимчасової непрацездатності, оскільки цей період непрацездатності є безстроковим, відповідно до цього Боржник повинен продовжувати сплачувати аліменти на утримання дружини.
Просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження №1157026 з виконання виконавчого листа №2-533 від 08.04.2002 року, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області.
Ухвалою суду відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 та призначено її до розгляду.
Скаржник підтримала скаргу та просила її задовольнити з підстав викладених в ній.
Боржник ОСОБА_2 та його представник - адвокат Добринь Я.О. в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у судове засідання не з`явився, про день час та місце повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до наступного.
Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2002 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на весь період непрацездатності з 05 березня 2002 року.

На підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист, та 23.12.2019 року видано дублікат виконавчого листа по справі №171/2205/19.

17.02.2020 року на адресу адвоката Добринь Я.О. Самарським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов лист №8713 в якому зазначено, що згідно даних спецпідрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що з 10.08.2005 року на виконанні у відділу перебувало виконавче провадження №1157026 з примусового виконання виконавчого листа №2-533 від 08.04.2002 року, виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частини доходу.

Державним виконавцем Фащенко К.А. дане виконавче провадження було закінчено постановою від 23.09.2015 року, на підставі п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час прийняття рішення. Виконавчий документ відповідно до вимог чинного законодавства було направлено до суду, який його видав. Надати підтвердження відправки виконавчого документа неможливо, оскільки строк зберігання реєстру поштових відправлень, відповідно до номенклатури справ, складає один рік.

Надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням неможливо, оскільки відповідно до п.2 розділу ХІ Правил введення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки та після закінчення строку зберігання підлягає знищенню.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК Міністерства охорони здоров`я України серія 10ААА№568098 ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності безстроково.

Відповідно правової позиція ВСУ у справі № 6-3066цс15, за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 зазначеної вище статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 1157026), виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення або іншого органу (посадової особи) на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання його судом таким, що не підлягає задоволенню.

Так, згідно п.4.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року, чинної на час винесення постанови про закінчення виконавчого вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем у випадках повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду чи іншого органу (посадової особи) , які видали виконавчий документ, або за письмовою вимогою стягувача.

Згідно п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження), виконавче провадження підлягає закінченню, у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Отже, у даному випадку, державний виконавець повинен був діяти у визначений законом спосіб, на законних підставах, однак закінчив виконавче провадження, у зв`язку з скасування рішення або іншого органу (посадової особи) на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання його судом таким, що не підлягає задоволенню, однак рішення суду не скасовувалось та виконавчий лист не визнавався судом таким, що не підлягає виконанню і в даному випадку державний виконавець міг діяти у відповідності до п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) та закінчити виконавче провадження на підставі повернення виконавчого документа на вимогу суду.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 : шляхом визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2015 року по виконавчому провадженню №1157026 з виконання виконавчого листа №2-533 від 08.04.2002 року виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259-261, 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.09.2015 року у виконавчому провадженню №1157026 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј часток всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_1 на весь період непрацездатності.

Повний текст ухвали складено 19.08.2020 р.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (з урахуванням положень ч.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» та п.п.15.5 п.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя Н. М. Семенова