справа № 691/856/20
провадження № 2/691/438/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

провівши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Городищенської міської ради Черкаської області, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

встановив :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Городищенської міської ради Черкаської області, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , про що 18 березня 2020 року зроблено актовий запис до Книги Актів цивільного стану Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2020 року у зв`язку з встановленням факту смерті на тимчасово окупованій території України.Після смерті матері відкрилася спадщина на її майно. За життя його мати склала 14 січня 2014 року заповіт, посвідчений нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О.М.. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 1,19га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черкаської області Городищенського району у м.Городище та на умовах оренди використовується орендарем ПСП «Агрофірма «Шульц»» м.Городище. 10 березня 2018 року в Ананьївській районній державній нотаріальній конторі Одеської області заведена спадкова справа №290/2018 на майно ОСОБА_3 , останнє місце проживання якої по день смерті АДРЕСА_1 . Як спадкоємець першої черги і за заповітом після померлої ОСОБА_3 звернувся до державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про намір прийняти спадщину. Крім нього, у матері є ще один син, його брат, ОСОБА_2 , який не виявляє бажання приймати спадщину та не подавав відповідної заяви нотаріусу.Йому відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно у виді земельної ділянки. Після смерті матері у його користуванні маються лише копії документів у виді Державного Акту на право власності на землю Серії 11-ЧР №019754 виданого на підставі рішення виконкому Городищенської міської Ради народних депутатів від 29 жовтня 2002 року №3-49/24. Спору між ними, як братами, стосовно спадкового майна не існує через домовленість за життя матері і її письмове волевиявлення зроблене у заповіті. Заповіт є чиним та не скасованим. З метою захисту своїх спадкових прав та інтересів, враховуючи роз`яснення нотаріуса, прийняв рішення звернутися до суду.

У підготовче засідання сторони у справі викликалися шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Городищенського районного суду Черкаської області, тобто є належно повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання: позивач ОСОБА_1 надіслав телефонограмму від 04 серпня 2020 року про підтримання позовних вимог і їх задоволення; представник відповідача Городищенської міської ради Черкаської області через канцелярію суду надав лист від 04 серпня 2020 року за №ЕП-1951/20 в якому зазначив на можливість розгляду справи у його відсутності та задоволенні позовних вимог; третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 інформував телефонограмою від 04 серпня 2020 року про судовий розгляд за його відсутності та визнання позовних вимог позивача і їх задоволення.

Неявка сторін у справі не перешкоджає розглядові її по суті, так як, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухання у їх відсутність, враховуючи що кожна із сторін реалізувала в обраний для себе спосіб право на участь у судовому засіданні.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст повідомлень до суду від сторін, позицію відповідача та третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання позову, дослідивши докази у справі вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права.

До спірних правовідносин, що виникли на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд застосовує норми законодавства, які чинні на період відкриття спадщини.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1233-1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. (ст. 1236 ЦК України). З аналізу вказаних норм законодавства слідує, що заповідач має право здійснити розпорядження своїм майном на користь будь-якого учасника цивільних відносин, незалежно від наявності між ними родинних відносин. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Онер`їлдіз проти Туреччини" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

В судовому засіданні із наданих сторонами до суду доказів, встановлено наступне.

За життя ОСОБА_3 зробила розпорядження майном на випадок своєї смерті, заповівши належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 1,19га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Черкаської області Городищенського району у м.Городище та належить їй згідно Державного Акту на право приватної власності на землю Серії 11-ЧР №019754 виданого Городищенською міською Радою народних депутатів Черкаської області від 12 грудня 2002 року за №206, сину ОСОБА_1 , позивачу у справі, про що нею складено заповіт 14 січня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 51 (а.с.10,15,16). Заповіт не містить застереження, що він змінювався та скасовувався(а.с.7).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 18 березня 2020 року зроблено актовий запис до Книги Актів цивільного стану Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2020 року у зв`язку з встановленням факту смерті на тимчасово окупованій території України про факт смерті ОСОБА_3 (а.с.10-14).Постановою державного нотаріуса Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Н.О.Мороз від 07 липня 2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.35-36). Документом про родинні відносини у виді свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 29 квітня 1961 року стверджується, що померла ОСОБА_3 є матір`ю позивача ОСОБА_1 (а.с.3-6,32). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14 січня 2014 року вбачається, що єдиним спадкоємцем майна, що залишилося по смерті ОСОБА_3 , за законом та за заповітом визначено сина ОСОБА_1 (а.с.8).

Враховуючи наведене, суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку є порушенням його права спадкування, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку Держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем, який має право та виявив бажання, за наявності заповідального розпорядження, юридично оформити право на майно спадкодавця, тобто, на земельну ділянку, яка належала їй на праві власності. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 , будучи теж спадкоємцем першої черги, але за законом, повідомив суд, про відсутність наміру реалізовувати право спадкоємця.

Перешкод для прийняття спадщини після померлої, судом не встановлено. З метою узаконення спадщини, за наявності правових підстав для того, суд, вважає за необхідне визнати за позивачем право спадкування на земельну ділянку, розташовану в межах Городищенської міської ради Черкаської області в порядку спадкування за заповітом.

З урахуванням викладеного, визнання позову відповідачем, третьою особою, беручи до уваги відсутність позасудових способів реалізації права позивача на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на земельну ділянку розташовану на території Городищенської міської ради Черкаської області, в порядку спадкування за заповітом від 14 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 51, після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 не заявив клопотання про відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку із подачею позову до Городищенської міської ради Черкаської області.

Позов підтверджується: копією паспорта ОСОБА_1 , копією паспорта ОСОБА_3 ,копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копією заповіту ОСОБА_3 , копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією свідоцтва про смерть, копією рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 12 лютого 2020 року, копією Державного Акту на право приватної власності на землю Серії 11-ЧР №019754, копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копією договору оренди земельної частки (паю), копією договору оренди землі, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, копією листа нотаріуса щодо відмови у прийнятті спадщини, квитанцією про сплату судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст. ст. 2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 200, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Городищенської міської ради Черкаської області, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , жителем АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом від 14 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 51, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку розташовану на території Городищенської міської ради Черкаської області, площею 1,19 га кадастровий номер :02:002:0917 згідно Державного Акту на право приватної власності на землю Серії 11-ЧР №019754 виданого 12 грудня 2002 року на підставі рішення виконкому Городищенської міської Ради народних депутатів від 29 жовтня 2002 року №3-49/24.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області.

Копію рішення направити учасникам справи, для відому.

Суддя О. М. Савенко