17.08.2020 Справа № 696/1783/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Білопольської Н.А.,

за участі секретаря Галіневської Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернувся до суду із заявою, у якій просить замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 696/1783/13-ц від 04 квітня 2014 року з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № CL80522 від 27 серпня 2008 року.

Проте, відповідно до договору про відступлення права вимоги № UB-OP/16-132 від 14 листопада 2016 року ТзОВ«Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № CL80522 від 27 серпня 2008 року.

В обґрунтування вимог представник заявника посилається на те, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що і відбулося 14 листопада 2016 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», шляхом підписання Договору відступлення права вимоги № UB-OP/16-132 від 14 листопада 2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

А тому, у відповідності до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, представник заявника просить задовольнити подану заяву.

Представник заявника, стягувач та боржник у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду. Представник заявника у поданій заяві просив розгляд заяви здійснювати у його відсутності.

Розглянувши матеріали заяви про заміну сторони у виконавчому листі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2013 року позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором CL80522 від 27 серпня 2008 року у сумі 28988,50 грн., а також 289,89 грн. судового збору.

Дане рішення суду набрало законної сили 09 січня 2014 року та в подальшому 04 квітня 2014 року видано виконавчий лист № 696/1783/13-ц про примусове виконання вказаного рішення суду, у якому боржником вказано ОСОБА_1 , а стягувачем зазначено ПАТ «Універсал Банк».

14 листопада 2016 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, відповідно до якого ПАТ «Універсал Банк» передало (відступило), а ТОВ «КУА «Прімоколект капітал» набуло право боргової вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № СL80522 від 27 серпня 2008 року.

Відповідно до Додатку № 1 «Реєстр боргових зобов`язань» до Додаткової угоди № 1 до Договору відступлення права вимоги № UB-OP/16-132 від 14 листопада 2016 року (в редакції станом на 28 січня 2020 року)» серед таких числиться ОСОБА_1 .

При вирішенні питання заміни сторони виконавчого провадження судом підлягають застосуванню такі норми законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У відповідності до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для

особи, яку він замінив.

Частинами 1, 2 ст. 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія) правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про

виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц ( провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Відтак враховуючи, що відповідно до договору відступлення права вимоги № UB-OP/16-132 від 14 листопада 2016 року ПАТ «Універсал Банк» передало (відступило) ТОВ «КУА «Прімоколект капітал», а ТОВ «КУА «Прімоколект-капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорам кредиту № CL80522 від 27 серпня 2008 року та беручи до уваги те, що станом на день розгляду справи рішення суду від 26 грудня 2013 року у справі № 696/1783/13-ц (провадження 2/696/562/13) не виконано, суд вважає, що заява ТОВ «КУА «Прімоколект-капітал» про заміну сторони у виконавчому листі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 260, 264-265, 442 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами «Прімоколект - капітал» про заміну сторони у виконавчому листі задовольнити.

Замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 696/1783/13-ц від 04 квітня 2014 року, виданого Кам`янським районним судом Черкаської області, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № CL80522 від 27 серпня 2008 року на суму 28 988,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 289,89 грн. з публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» його правонаступником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - капітал» (03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3А, отримувач: ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» IBAN: НОМЕР_1 , банк отримувача: АТ Райффайзен Банк Аваль, , призначення платежу: погашення заборгованості ОСОБА_1 , ID НОМЕР_2 ).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Н.А. Білопольська