Справа № 473/1822/19
УХВАЛА

"10" лютого 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Вуїв О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Саннікової Н.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в майні, що є спільною частковою власністю,

встановив:

в квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про виділ частки в майні, що є спільною частковою власністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить їй та відповідачу на праві спільної часткової власності, в рівних частках кожному, відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.11.2014 року. Також за ними визнано право власності на земельну ділянку, що була надана для обслуговування житлового будинку, по 1/2 частці за кожним.

Оскільки сторони в добровільному порядку не можуть вирішити питання щодо спільного користування майном, зазначене стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.06.2019 року по справі була призначена судова будівельнотехнічна експертиза, проведення якої було доручено судовому експерту Лесків С.А.

13.11.2019 року на адресу суду надійшов висновок судової будівельнотехнічної експертизи, провадження по справі було поновлено, відповідно до ухвали суду від 14.11.2019 року.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої просила поставити питання щодо можливості виділу часток співвласників у житловому будинку площею 82,2 кв.м., розташованого за вказаною адресою, а також земельної ділянки, необхідної для його обслуговування. Проведення експертизи просила доручити експерту Миколаївського відділення Одеського науково дослідного інституту судових експертиз.

Зазначене клопотання представник відповідача обґрунтовувала тим, що експертом при визначені варіанту виділу частки нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1 , самостійно було розширено об`єкт дослідження, в тому числі за рахунок житлового будинку, розташованого за вказаною адресою та належного на праві особистої приватної власності відповідачу, а також господарських будівель та споруд, на які позивачем не ставилося питання про визнання за нею права власності. В зв`язку з чим висновок експерта є необґрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалам справи.

Відповідач підтримав клопотання свого представника.

Позивач, представник позивача заперечували проти задоволення даного клопотання. Вказували на те, що висновок експерта обґрунтований та повністю відповідає вимогам процесуального законодавства.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 р. "Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах" повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися порушення, які призвели до обмеження прав інших осіб.

Між тим, судом встановлено, що експертом в своєму висновку надані відповіді на всі питання, які були поставлені в ухвалі суду, висновок експерта складений з урахуванням документів, наданих на час призначення експертизи, водночас до компетенції експерта не входить здійснення правової оцінки наданим документам, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення повторної експертизи по даній справі.

Керуючись ст. 102, 113, п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Саннікової Н.Г. про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан