Провадження №2/263/634/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2020 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., за відсутністю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивувала тим, що є власником вказаного житлового будинку, у якому зареєстрована вона, її чоловік - ОСОБА_3 , її син ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_2 , який є рідним братом її чоловіка. Відповідач з 2006 року не проживає в будинку, а фактично проживає в іншому місті, його особисті речі в будинку відсутні, комунальні платежі не сплачує. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого та не проживаючого у будинку відповідача.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього також не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24.03.2006 №2-281/06 та витягу Маріупольського бюро технічної інвентаризації №10435671 від 19.04.2016 ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ».
Відповідно до акту від 16.10.2019, виданого головою КСН «Правий Беріг» за адресою: АДРЕСА_2 В фактично проживає власник будинку ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 .
Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірному будинку, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Л. Соловйов