Провадження № 2/761/1061/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Гриб Д.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2020 року було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодита стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди та збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 49,95 грн.

Як вбачається з рішення суду, в останньому не було вирішено питання щодо витрат на правову допомогу, а тому виникла необхідність в ухваленні додаткового рішення в цій частині.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував щодо ухвалення додаткового рішення в даній частині та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Так як неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суд продовжив судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо - судом не вирішено питання про судові витрати.

Як встановлено в судовому засіданні, 15 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.В позовних вимогах позивач просила: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 30 790,49 грн.; моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

26 лютого 2020 року проголошено заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодита стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди та збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судовий збір в розмірі 49,95 грн.

Як вбачається з рішення суду, судом не було вирішено питання щодо стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні.

Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, ч. 4 ст. 136 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 136 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надала суду Договір про надання правової допомоги від 12.01.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Калініченко Олександрою Вікторівною.

Так, відповідно до вказаного договору, зокрема п. 6, договір підписаний сторонами свідчить про оплату Клієнтом представницьких функцій за послуги Адвоката і не свідчить про оплату квитанцій за послуги установ, підприємств, організацій. Обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим Договором визначається у додатку №1 до Договору і свідчить про виконання сторонами своїх зобов`язань.

Крім того, в матеріалах справи міститься попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, в якому зазначено вид робіт, їх тривалість, ставка та сума яка підлягає сплаті.

Як вбачається, за надання правничої допомоги, позивачу всього необхідно сплатити 23987,00 грн.

В обґрунтування надання адвокатських послуг, позивачем було надано відповідну квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 23987,00 грн.

Так, вбачається, що в матеріалах справи відсутній зазначений додаток №1 до Договору, яким в даному випадку визначено порядок, обсяг та вартість наданої правничої допомоги позивачу у даній справі та який, відповідно договору, свідчить про виконання сторонами даного правочину своїх зобов`язань.

Крім того, варто зауважити, що за приписами ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення норм зазначеної статті, в даному випадку, в справі міститься лише попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, а не детальний опис робіт виконаних адвокатом. Тобто суду не було надано належних та допустимих доказів фактичного надання послуг професійної правничої допомоги у даній справі.

Крім того, зазначений попередній орієнтовний розрахунок витрат містить види робіт, на виконання яких, суду не було надано жодних доказів, зокрема: правовий аналіз заперечень на відзив та доказів, які надані відповідачем, підготовка заперечень на відзив, підготовка запитань для опонента, свідків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в даному випадку, за результатами розгляду вказаного спору по суті, судом було ухвалено заочне рішення, при цьому, відповідачем не було подано жодного відзиву та заперечень на заявлені позовні вимоги. Крім того, згідно журналів судових засідань, опоненти сторони позивача не були присутні в жодному судовому процесі. При цьому, суд не викликав та не допитував будь-яких свідків у даній справі.

Таким чином, оскільки судом не встановлено передбачених законом підстав, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення, при цьому, суду не надано доказів на підтвердження фактичності виконання наданих позивачу послуг з правничої допомоги у даній справі. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутній додаток до договору, в якому визначений обсяг та вартість наданих послуг клієнту, суд вважає за необхідне відмовити в ухваленні додаткового рішення у даній справі та стягненні витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2019 року

Суддя: Н.Г.Притула