Справа №175/343/20-ц
Провадження №2/175/89/20
У Х В А Л А

07 лютого 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участі секретаря Іщенко Д.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кобрусєвої Любов Віталіївни, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про скасування запису державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, визнання права власності на частину житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2020 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кобрусєвої Любов Віталіївни, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про скасування запису державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, визнання права власності на частину житлового будинку. Разом з позовом до суду надійшла заява позивачки про забезпечення позову, в якій вона просила заборонити вчинення реєстраційних дій щодо виникнення, переходу або припинення права власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, номер запису про право власності 33627315) зареєстрованого за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою ст. 150 ЦПК України, передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору дарування від 28.05.1983 року позивачка набула право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними побудовами, загальною площею 53,3 кв.м. Рішенням Народного суду Дніпропетровського району від 15.09.1983 року у вищевказаному домоволодінні, ОСОБА_1 було виділено в натурі 12/19 частин всього домоволодіння, а іншому власнику ОСОБА_4 було виділено 7/19 частин всього домоволодіння. У подальшому, належна ОСОБА_4 частина домоволодіння за договором купівлі-продажу від 26.12.1986 року (дублікат договору від 14.03.2002 року) перейшла у власність ОСОБА_5 .

В результаті проведеної ОСОБА_1 добудови належної їй частини житлового будинку його площа збільшилася з 53,3 кв.м. на 100,2 кв.м., що становить 81/100 частин домоволодіння, тоді як площа частини будинку, що перебувала у власності ОСОБА_5 залишилася незмінною 25,3 кв.м. (житлова площа 11,5 кв.м.), що складає 19/100 домоволодіння. Зміна загальної площі домоволодіння пройшла реєстрацію в БТІ, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» 26.11.2007 року та довідкою №185 від 09.04.2019 року.

З даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.12.2019 року ОСОБА_1 стало відомо, що 10.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кобрусєвою Л.В. відповідачці ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 - колишнього співвласника домоволодіння, та проведено державну реєстрацію права власності за нею на 1/4 частину вищевказаного житлового будинку, та на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:044:0070, на якій, згідно даних реєстру прав на нерухоме майно, знаходиться даний житловий будинок (який фактично знаходится на земельної ділянкі з кадастровим номером :02:044:0593). Така реєстрація відбулася на підставі довідки БТІ №185 від 09.04.2019 року. В результаті відсутності документів, що підтверджують право власності ОСОБА_5 на 50,1 кв.м. замість 25,3 кв.м. домоволодіння по АДРЕСА_1 , у нотаріуса були відсутні правові підстави для визнання за ним такого права.

Викладені порушення майнових прав змусили ОСОБА_1 звернутися до суду із позовом про захист свого права власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Пунктом п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, суд, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо виникнення, переходу або припинення права власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_2 Заборона вчинення реєстраційних дій щодо виникнення, переходу або припинення права власності на спірне майно не обмежить прав відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати такий вид забезпечення позову як заборону вчинення реєстраційних дій щодо виникнення, переходу або припинення права власності вищевказаного нерухомого майна. Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час, відповідачу не позбавляється можливість володіти та користуватися спірним майном.

Керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Накласти заборону на вчинення ОСОБА_2 та будь-яким особам, які будуть діяти від її імені та імені інших осіб, будь-яких реєстраційних дій щодо виникнення, переходу або припинення права власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, номер запису про право власності 33627315) зареєстрованого за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), до виконання рішення суду.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Озерянська Ж.М.