Головуючий суддя
в суді І інстанції Козіна С.М.
Єдиний унікальний № 374/180/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої - судді Козіної С.М.,

за участі:

секретаря Проценко Ю.В.,

заявника ОСОБА_1 (не з`явилась),

заінтересованих осіб (не з`явились),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ржищівська міська рада Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року заявниця подала до суду вказану вище заяву, у якій просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_4 у її квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 квітня 1980 року було зареєстровано шлюб заявниці з ОСОБА_3 . З того часу їхня сім`я проживала по АДРЕСА_2 , де зареєстровані по цей день. На початку двохтисячних років їхні діти одружились, створили свої сім`ї, народили дітей та стали потребувати у допомозі заявниці по догляду за маленькими дітьми. А у чоловіка саме захворіла мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала одна у власній квартирі АДРЕСА_1 і яка також потребувала допомоги. Тому так і сталося, що чоловік пішов жити до своєї матері, а заявниця спочатку доглядала дітей сина, а потім поїхала в м. Кагарлик доглядати дітей доньки. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати чоловіка ОСОБА_5 , в її квартирі залишився проживати чоловік заявниці, але оскільки він не мав ні роботи, ні інших доходів та ще й зловживав спиртними напоями, він періодично приходив до сина або приїжджав в Кагарлик до заявниці та доньки. Так, 13 жовтня 2013 року він поїхав з Кагарлика до Ржищева, де ІНФОРМАЦІЯ_3 трагічно загинув у пожежі в будинку по АДРЕСА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, яке складалося з квартири АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті його матері. Звернувшись до юриста, заявниці роз`яснили, що вона автоматично приймає спадщину після померлого чоловіка, оскільки їхній шлюб дійсний і на момент його смерті вони зареєстровані за однією адресою і тому строки прийняття спадщини необмежені.

Оскільки вони всі були впевнені, що ні померла ОСОБА_5 , ні померлий ОСОБА_3 не складали заповіту, тому відповідно до ст. 1261 Цивільного Кодексу України спадкоємцями першої черги за законом є заявниця - ОСОБА_1 -дружина померлого та його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Разом вони домовилися, що успадковувати квартиру буде заявниця. Тому на початку 2015 року до нотаріуса звернулася заявниця, де їй повідомили, що потрібно знайти документи на квартиру - договір купівлі-продажу та заповіт, який склала ОСОБА_5 22 лютого 2008 року на користь ОСОБА_3 . У березні 2015 року заявниця знайшла в квартирі ці документи і 18 травня 2015 року надала їх нотаріусу Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області.

На звернення заявниці Ржищівська міська державна нотаріальна контора Київської області надала їй письмову відповідь за №185/0416 від 18 березня 2015 року, в якій повідомила, що при оформленні спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виявлено, що після його смерті залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_4 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , і яка зробила заповітне розпорядження, посвідчене Ржищівською міською державною нотаріальною конторою 22 лютого 2008 року за реєстром № 587 на ім`я ОСОБА_3 . Також роз`яснила, що оскільки, в установлений законом 6-ти місячний строк заяву на прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України до нотаріальної контори ОСОБА_3 не подавав, то для того, щоб видати заявниці свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно, їй необхідно звернутися до суду та довести в судовому порядку факт прийняття ним спадщини після ОСОБА_7 відповідно до п.3 ст.1268 Цивільного Кодексу України.

Однак, визнання судом факту прийняття спадщини, тобто фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, який міг відбутися впродовж шести місяців після смерті спадкодавця, мало б місце, якщо б на час відкриття спадщини діяло старе цивільне законодавство України. Відповідно ж до ст. 1268 ЦК України, яка діє з 1 січня 2004 року, якщо спадкоємець, який проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, але був зареєстрований за іншою адресою, має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За правилами частини 3 цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже нормами ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем (так звані «присутні спадкоємці»), встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лийте шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини ОСОБА_3 не заявляв про свою відмову від спадщини. Про це свідчить відповідь Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області. Також ця відповідь підтверджує відсутність інших спадкоємців на майно ОСОБА_7 .

Отже, згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець за заповітом вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Покійний чоловік заявниці ОСОБА_3 був зареєстрований у їхньому спільному будинку АДРЕСА_2 , але фактично проживав з 2007 року зі своєю матір`ю ОСОБА_7 у її квартирі до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, при вирішенні питання про постійне проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 із 2007 року до дня смерті останньої у 2011 році не має значення реєстрація ОСОБА_3 за іншою адресою. Адже відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Стаття 33 Конституції України розрізняє місце перебування громадянина і місце його проживання. У місці перебування фізичної особи вона знаходиться тимчасово(це - готель, санаторій, тощо). Натомість, місце проживання фізичної особи - це місце, де громадянин постійно чи переважно проживає як власник житла, наймач житла, як член сім`ї власника, наймача, тощо. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізична особа може мати кілька місць проживання, але може проживати постійно лише в якомусь одному місці. Згідно ст. 3 цього ж Закону місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Отже, закон передбачає визначення місцем проживання те місце, де громадянин переважно проживає, тобто де він перебуває частіше і більше ніж в інших місцях. Інші факти не мають значення для визначення місця проживання (місце прописки громадянина, місцезнаходження його майна, місце проживання чоловіка чи дружини), оскільки з ними закон не пов`язує визначення місця проживання.

Отже, постійним місцем проживання ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини після ОСОБА_7 була адреса померлої, тобто квартира АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним заявниця просила заяву задовольнити.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, вимоги, викладені в заяві підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник Ржищівської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився з невідомих суду прич, про час, день та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час, день та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, рішення Ради суддів України від 17 березня 2020 року № 19 та з метою запобігання виникненню та поширенню гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, а також у зв`язку із тим, що Кабінет Міністрів України продовжив дію карантину до 31 серпня 2020 року, про що ухвалено відповідне рішення прийняте на засіданні Уряду 22 липня 2020 року, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 уклав шлюб 26 квітня 1980 року з ОСОБА_8 . Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_3 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ржищів Київської області померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14 червня 2011 року (а.с.10).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 1998 року серія ААВ № 513150, посвідченого державним нотаріусом Ржищівської державної нотаріальної контори Отькало С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1с-115, спадкодавцю ОСОБА_7 на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.13).

Із заповіту від 22 лютого 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 587, видно, що ОСОБА_7 , яка зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_5 , усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті, заповідала своєму синові ОСОБА_3 (а.с.12).

Суд встановив, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_7 була зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується довідкою № 24 від 18 березня 2015 року, виданою РМА "Вікторія" (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ржищів Київської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20 грудня 2013 року (а.с.11).

Згідно довідки № 25 від 19 березня 2015 року, виданої РМА "Вікторія", ОСОБА_3 , 1961 р.н., проживав за адресою: АДРЕСА_5 , з матір`ю ОСОБА_7 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Згідно довідки № 190 від 12 лютого 2008 року, виданої Левковець З.П. РМА "Вікторія", встановлено що з нею за адресою: АДРЕСА_5 , проживає але не зареєстрований син - ОСОБА_3 , 1961 р.н. (а.с.15).

Згідно довідки № 25 від 16 липня 2020 року, виданої РМА "Вікторія", в квартирі АДРЕСА_1 , ніхто не проживає та не зареєстрований. Заборгованість по оплаті за вказану квартиру відсутня (а.с.15).

За змістом положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкодавець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Листом від 18 березня 2015 року № 185/01-16 повідомлено ОСОБА_1 , що при оформленні спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_3 виявлено, що після його смерті залишилося спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , і яка зробила заповітне розпорядження, посвідчене Ржищівською міською державною нотаріальною конторою 22 лютого 2008 року за реєстром № 587 на його ім`я. Але в установлений законом 6-ти місячний строк заяву на прийняття спадщини відповідно до статті 1270 Цивільного кодексу України до нотаріальної контори і ОСОБА_3 не подавав. Видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на вказане майно можна при умові доведення у судовому порядку прийняття ним спадщини після ОСОБА_7 відповідно до п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України та визначення їй додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини після нього (ст.1272 Цивільного кодексу України) (а.с.16).

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У ч. ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеним та встановленим факт постійного проживання ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_4 у її квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначений факт судом встановлено для надання заявниці ОСОБА_1 можливості оформити свої спадкові права після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 2, 4, 12, 81-84, 128, 141, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 316, 319, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Вимоги заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ржищівська міська рада Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_4 у її квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строки застосовувати з урахуванням п. 3 розділу ХІІ "Прикінцевих положень" ЦПК України.

Суддя