Дата документу 21.08.2020 Справа № 321/229/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2310/20 Головуючий у 1-й інстанції: Машкіна Н.В.
Є.У.№ 321/229/20 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня2020року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Зазначала, що 04 вересня 2019 року з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем ОреІ Vекtrа, державний номер НОМЕР_1 , загинула її корова Дарина .

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

В результаті загибелі корови позивачці завдано майнових збитків на суму 17 716,67, 67 грн., із яких 13 430 грн. були відшкодовані страховою компанією АТ «СГ`ТАС», а решта залишилися невідшкодованими. Внаслідок загибель корови вона втратила можливість отримувати щодня прибуток від продажу молока, її корова була тільна двома плодами, отже розмір упущеної вигоди становить 22 225, 60 грн.

Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду на суму 40 000 грн., яка полягає у негативних наслідках, пов`язаних із загибеллю її корови. Вона пережила нервовий стрес, сильне душевне хвилювання, викликане глибокими переживаннями через загибель її корови. І вона, і її родина були прив`язані до загиблої тварини. В родині позивача під опікою перебувають неповнолітні діти, які споживали молоко цієї корови. Для відновлення нормального душевного стану їй потрібен був час, а так як вона є особою з інвалідністю II групи безстроково (пересувається на милицях), стан її здоров`я погіршився.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь майнові збитки, а саме: 2 686,67 грн. - недоотриману вартість загиблої корови, 1600 грн. 00 коп. - витрати на проведення оцінки визначення вартості матеріальних збитків, 22 225, 60 грн. - упущену вигоду (вартість двох телят - 2 800 грн., доходи, які б вона могла одержати від продажу молока - 19 425,60 грн.), моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу - 9 446 грн., а всього 75958 грн. 27 коп.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 травня 2020 року позовні вимоги задоволенні частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані майнові збитки в сумі 7086,67 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 125,35 грн., а всього 19 212,02 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з вини ОСОБА_2 , який допустився порушень Правил дорожнього руху і скоїв наїзд на корову, що належала ОСОБА_1 , останній завдані майнові збитки і заподіяно моральну шкоду, які підлягають частковому відшкодуванню за рахунок заподіювача шкоди. Визначаючу розмір майнового відшкодування, суд виходив із того, що страховою компанією позивачці не відшкодовано 2 686, 67 грн. вартості загиблої корови, 1 600 грн. за проведення експертного дослідження, а також 2 800 грн. упущеної вигоди - вартості 2 телят. Інші вимоги про відшкодування упущеної вигоди від продажу молока суд вважав недоведеними. При визначенні розміру моральної шкоди суд урахував глибину душевних страждань і керувався засадами розумності, справедливості і виваженості.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що шкоди майну позивача завдано не тільки з його вини, а і внаслідок порушення п.7.6 Правил дорожнього руху погоничами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які випасали стадо корів і залишили без нагляду корову на смузі відведення дороги. Вважає, що його частка у заподіянні шкоди відшкодована страховою компанією, а решту мають відшкодувати погоничі. На думку відповідача, суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього вартість двох телят на суму 2 800 грн., які могли б і не народитися. Відповідач вважає завищеними витрати на професійну правничу допомогу, оскільки їх достовірність викликає сумнів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - неспроможними. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення. Погоничі худоби Правила дорожнього руху не порушували, протоколи стосовно них працівниками поліції не складалися, до адміністративної відповідальності вони не притягалися, тоді як водій ОСОБА_2 не врахував поперджувальний знак 1,35 «Перегін худоби», перевищив швидкість руху, в результаті чого і сталася ДТП. Зібраними у справі доказами підтверджено, що худоба рухалася по правому узбіччю дороги, а позивач не впорався із керування автомобілем і на великій швидкості скоїв наїзд на корову. Розмір витрат на правничу допомогу підтверджений відповідними письмовими доказами і стягнутий пропорційно частці задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення в частині стягнення упущеної вигоди у розмірі 2 800 грн. скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову, а в іншій частині - залишенню без змін з огляду на таке.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У свою чергу відповідно до частин 2, 5 статті 1187 Цивільного кодексу України особа, що володіє джерелом підвищеної небезпеки та здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язана відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто незалежно від наявності вини.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Встановлено, що 04.09.2019 приблизно о 14 год. 30 хв. на 31 км автодороги Т-08-18 Василівка-Михайлівка-Тимошівка водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем OPEL VECTRA д/н НОМЕР_2 , в порушення п. 12.1 ПДР України не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на корову. Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Корова отримала пошкодження, не сумісні з життям.

Постановою Михайлівського районного суду Запорізької області від 26.12.2019, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КупАП України (а.с.24-25).

Згідно паспорту великої рогатої худоби серії LD 813963 ОСОБА_1 є власником корови, 26.05.2007 року народження , породи сіро - українська, кличка - Дарина, робочий номер 0255, ідентифікаційний номер UA (а.с. 10).

Експертним висновком ветеринарного лікаря ДП ДГ «Відродження» ОСОБА_8 від 04.09.2019 встановлено, що корова вагою 557 кг в результаті ДТП отримала ушкодження, які несумісні з життям, м`ясо тварини в їжу людям не допускається. Експертом також встановлено, що тварина була запліднена 2 плодами вікової групи 3 місяці (а.с. 13).

Згідно експертному висновку Запорізької торгово-промислової палати за № ОИ-5323 від 20.09.2019, середньо ринкова вартість корови віком до 12 років (вагітної) станом на вересень 2019 рік складає 16116 грн. 67 коп. Вартість проведення оцінки за експертним висновком складає 1600 грн., що підтверджується сплаченим ОСОБА_1 рахунком № ОИ-5323 від 18.09.2019 року (а.с.4-5).

Судом першої інстанції також встановлено, що транспортний засіб, який належить відповідачу ОСОБА_2 , був застрахований в АТ «СГ`ТАС» і позивач отримала страхове відшкодування, розмір якого склав 13 430,00 грн.

Установивши, що належна позивачці корова загинула з вини водія ОСОБА_2 , і що страхова виплата не компенсувала майнову шкоду у повному розмірі, суд першої інстанції у відповідності до ст.ст.22,1166,1167 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку, що різниця між фактичною реальною шкодою і сумою отриманого страхового відшкодування, яка складає 2 686, 67 грн., а також витрати з проведення експертного дослідження на суму 1 600 грн., а всього 4 286, 67 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що шкоди майну позивача завдано не тільки з його вини, а і внаслідок порушення п.7.6 Правил дорожнього руху погоничами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які випасали стадо корів і залишили без нагляду корову на смузі відведення дороги, є неспроможними.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Належних і допустимих доказів на підтвердження факту порушення погоничами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Правил дорожнього руху відповідач суду не надав. До адміністративної відповідальності вказані особи не притягалися, а отже відсутні підстави для висновку про наявність їх вини у заподіянні шкоди майно позивача.

Разом з тим, стягуючи з відповідача 2 800 грн. упущеної вигоди, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

За приписами частини 2 п.2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якби належне позивачеві майно не було пошкоджено (знищено).

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

На підтвердження факту можливості отримати доходи у розмірі 2 800 грн. ОСОБА_1 надала довідку про запліднення корови 13.06.2019 (а.с.13), експертний висновок ветеринарного лікаря, в якому відображений факт вагітності корови 2 плодами вікової групи 3 місяці (а.с.13), а також фотокопії електронних оголошень на інтернет-ресурсах про продаж телят із зазначенням їх ринкової вартості (а.с 26-29).

Разом з тим, визначаючи вартість майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 , експерт у своєму висновку врахував, що корова була вагітною, а отже ця обставина вплинула на її ринкову вартість (а.с.4).

Те, що на момент загибелі корова була вагітна двома плодами вікової групи 3 місяці, не є достатньою підставою для стягнення з винуватця ДТП крім вартості загиблої вагітної корови ще і вартості двох телят, які могли і не народитися.

Вартість двох ненароджених телят на суму 2 800 грн. не є упущеною вигодою у розумінні ст.22 ч.2 п.2 ЦК України, а є абстрактними доходами, які позивач могла б і не отримати.

За таких обставин у зазначеній частині рішення суду першої інстанції на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у стягненні з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 2 800 грн. упущеної вигоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеним і не підтверджується належними і допустимими доказами, є неспроможними.

Розмір витрат на правничу допомогу підтверджений відповідними письмовими доказами і стягнутий пропорційно частці задоволених позовних вимог (а.с.15-23, 37).

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині, що не скасована, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст.367, 369,374,376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15 травня 2020 року по цій справі в частині стягнення зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 2 800 грн. упущеної вигоди скасувати, у задоволенні позову про стягнення упущеної вигоди відмовити.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська