Справа № 495/4725/20
Номер провадження 2-з/495/90/2020
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

18 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської Боярський О.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення боргу.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року провадження по справі відкрито та визначено порядок розгляду справи - спрощене позовне провадження. Ціна позову становить 353 413,11 грн.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ; накладення арешту на грошові кошти, в межах суми стягнення 353 413,11 грн., які знаходяться на належних ОСОБА_3 рахунках у банківських або інших фінансових установах.

Подану заяву представник ОСОБА_2 обґрунтовує наступним. Відповідач ОСОБА_3 повністю не виконує взяті на себе зобов`язання за договором позики № 11/03/19-1 від 11 березня 2019 року та розписки від 11 березня 2019 року, існує ризик того, що в разі невжиття заходів процесуального примусу передбаченого п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України існує реальна загроза неможливості виконання рішення за умови ухвалення його на користь позивача, а відтак, вважаємо необхідне накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 . Вчинення заходів процесуального примусу шляхом накладення арешту на майно є заходом охорони його матеріально-правових інтересів від можливих подальших недобросовісних дій з боку відповідача.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем 11.03.2019 року був укладений договір позики № 11/03/19-1 на 315 878,33 гривень, які відповідач зобов`язався повернути у термін до 29.04.2019 року. Сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 7 6936,12 грн., та трьох процентів річних від простроченої суми 12 684,66 грн., становить 353 413,11 грн.

З наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.08.2020 року складеної на ОСОБА_3 , останньому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2014 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так з поданих суду матеріалів неможливо встановити наразі, що відповідач дійсно відмовляється виконувати умови кредитного договору щодо сплати заборгованості. Що саме стало причиною порушення відповідачем своїх фінансових зобов`язань суду не відомо. Імовірність визнання відповідачем позовних вимог судом також враховується.

Більш того, представником позивача не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

До того ж, суду не відомо які саме грошові кошти перебувають у розпорядженні ОСОБА_3 . Арешт рухомого майна у вигляді грошових коштів та нерухомого майна у вигляді квартири відповідача може призвести до порушення принципу співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Суду також не зрозуміло чи не порушать запитувані заходи забезпечення позову права інших, третіх осіб.

Накладання судом арешту на майно особи, безперечно є втручанням зі сторони державного органу у право власності особи, передбачене статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява №22774/93).

В заяві не вказані причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов - недостатнім є обґрунтування забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти та квартиру. Тобто не підтверджено відповідність заявленого забезпечення предмету позовних вимог.

За змістом ч.2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У поданій заяві представника позивача про забезпечення позову містяться лише посилання на імовірні труднощі під час виконання судового рішення у разі задоволення позову, що не є достатньою та самостійною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 249, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову (номер провадження 2-з/495/90/2020) по справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення боргу- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: