Справа №484/2856/19
Провадження №2/484/85/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суду Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Закревського В.І.

секретаря судового засідання - Фартушняк Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 1987 року проживав з батьком - ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок був куплений його батьком у ОСОБА_3 , але за життя належним чином не встиг оформити правовстановлюючі документи на дане майно, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті батька позивач довідався, що правовстановлюючі документи на спірний будинок належним чином не оформлені. Позивач з 1987 року постійно, відкрито, безперервно проживає за вищевказаною адресою та бажає визнати за ними права власності на вищевказане майно за набувальною давністю. Нині захистити своє право власності позивач може лише в судовому порядку, тому змушений звернутися до суду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача адвокат - Рідош-Шаповал В.І. надійшла заява із клопотанням в котрій вона позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити .

Представник відповідача Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак 04.10.2019 року представником ОСОБА_4 подано заяву, згідно якої вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Встановлено, що позивач разом зі своїм батьком ОСОБА_2 з 1987 року проживали в будинку по АДРЕСА_1 , котрий ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11.04.1994 року.

Після смерті ОСОБА_2 позивач продовжує безперервно проживати у спірному будинку та зареєстрований у ньому, що підтвержено довідкою про склад сім`ї від 22.04.2019 року, виданої головою квартального комітету № 46.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 14.05.1977 року, зареєстрованого в Первомайському бюро технічної інвентиризації за № 5942 ОСОБА_3 купив у ОСОБА_5 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру № 57914902.

Після смерті ОСОБА_3 було відкрито спадкову справу № 145/2003 за заявою його сина ОСОБА_6 . 14.07.2003 року ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного СГП "Перемога", розміром 7.1 га.

Крім того, згідно копії довідки від 2003 року № 383 ОСОБА_3 постійно проживав в с.Макєєво Врадіївського району Миколаївської області.

ОСОБА_6 на адресу суду за вх. № 958/20 направлено заяву, посвідчену секретарем виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Миколаївського району Одеської області Герасименко А.Г. із тексту якої вбачається, що ОСОБА_6 підтверджує, що його батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно продав у 1987 році ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 344 УК України: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Верховний Суд України у постанові від 27.09.2018р., по справі № 571/1099/16-ц, зауважив, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність, володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

На підтвердження існування такого нерухома майна, було замовлено Звіт про незалежну оцінку житлового будинку з господарськими будівлями, який був здійснений суб`єктом оціночної діяльності - ОСОБА_7 , який було здійснено 08.04.2019 року.

Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

В даному випадку позивач ОСОБА_1 є правонаступником який почав володіти майно після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер, спадкоємцем після його смерті є його син ОСОБА_6 , котрий не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

З наведеного суд приходить до висновку, що загалом строк безперервного володіння будинком, з урахуванням правонаступництва ОСОБА_1 за ОСОБА_2 , починаючи з 01.01.2001 року по дату подачі позову. Відповідач по справі позовні вимоги визнав повністю.

За вказаних обставин позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2020 року.

Суддя: