РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/257/20
Провадження № 2/327/105/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10.08.2020 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, що стягуються з відповідача на підставі рішення Розівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2016 року, посилаючись на те, що дитина потребує додаткових витрат на оздоровлення та лікування, а також у зв`язку з тим, що матеріальне становище відповідача покращилось. За таких обставин позивач ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 2100 грн. з дня винесення рішення та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Крім того, позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії пред`явлення позову позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при пред`явленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Позивачем заявлена вимога про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, при цьому відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до рішення Розівського районного суду від 14 вересня 2016 року ОСОБА_4 після розірвання шлюбу відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 », разом з тим, до суду звернулася ОСОБА_1 ..

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом, не подала до суду доказів, що підтверджують зміну її прізвища на « ОСОБА_6 ».

Позивач за змістом позову як на підставу заявлених вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів посилається як на наявність додаткових витрат на оздоровлення та лікування дитини, так і на покращення матеріального становища відповідача.

Відповідно до положень ст.185 Сімейного кодексу України (далі - СК України), той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Положеннями статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду із вимогою щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, за змістом позову посилається на різні підстави для стягнення аліментів на утримання дитини у більшому розмірі.

До того ж, будь-яких доказів, що підтверджують вказані у позові обставини щодо необхідності збільшення розміру аліментів чи/або наявності додаткових витрат на дитину позивачем взагалі не зазначено.

Посилання позивача на те, що матеріальне становище відповідача покращилось, він працевлаштований та придбав нове авто, також не підтверджено належними та допустимими доказами.

Крім того, слід зазначити, що згідно рішення Розівського районного суду Запорізької області від 07 липня 2016 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку. Разом з тим, у позовній заяві про збільшення розміру аліментів позивачем фактично заявлена вимога про визначення розміру аліментів у твердій грошовій формі в розмірі 2100 грн. щомісяця без її належного обґрунтування.

Таким чином, вбачається невідповідність позовних вимог змісту позовної заяви.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального закону.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, надати докази, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини, а також надати докази, що підтверджують зміну прізвища позивача. Крім того, суд пропонує позивачу визначитись із правовою природою спірних правовідносин згідно з положеннями СК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стаття 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ