Справа № 214/4777/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 серпня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Шевченко Ю.С., Улятовській М.О.

за участю представника позивача- ОСОБА_1

за участю відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , подану його представником ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в якому просить: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. Він, ОСОБА_5 , є власником квартири АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується договором дарування квартири , зареєстрованого в реєстрі за 2-282 від 27.01.1998 року. У 2001 році, він почав спільно проживати у своїй квартирі з своєю дружиною, ОСОБА_2 , того ж року у них народилася донька, ОСОБА_3 , місце проживання якої він зареєструвава за вищевказаною адресою. У 2012 році, він зареєстрував місце проживання в своїй квартирі, ОСОБА_4 , яка є донькою ОСОБА_2 від іншого шлюбу. ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 по теперішній час. З початку 2017 року ОСОБА_2 забрала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та пішла проживати в інше невідоме йому місце. Вказує, що фактично з лютого 2017 року відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_2 , це можуть підтвердити сусіди. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелктуальної творчої діяльності, право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено , що саме власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 312 ЦК України). Вказує, що відповідачі, які не проживають за адресою АДРЕСА_2 , втратили право на користування квартирою, внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік. Наполягає, що оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом до суду. Відповідно до ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст.. 391 ЦК України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом , у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

11.02.2020 року в судовому засіданні було долучене письмове клопотання від представника позивача про відмову від позовних вимог, а саме в частині позовних вимог до ОСОБА_4 . Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.02.2020 року, прийнято відмову представника позивача від позовних вимог до ОСОБА_4 , провадження по даній справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 - закрито.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої позов підтримав повністю, просить розглянути справу за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою.

Як вбачається з пояснень відповідачів, даними в судовому засіданні 04.11.2019 року:

Відповідачка ОСОБА_2 , заперечувала проти задоволення позову, та пояснила, що в квартирі були замінені замки і її вигнали з квартири, це було в лютому 2016 року. В квартирі залишилися її особисті речі та речі дітей.

Відповідачка ОСОБА_4 , позов визнала в повному обсязі, так як вона в даній квартирі не зареєстрована.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову, так як в даній квартирі знаходяться її речі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання 3 серпня 2020 року не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, тому на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 , показала, що позивача знає, він є її сином. Стосунки між сином та невісткою були нормальні. Відповідачі залишили квартиру в 2017 році, при цьому забрали з собою собаку та кота. Після того, як невістка з дітьми пішла з квартири, син ходив до тещі, щоб примиритися з дружиною, потім ОСОБА_2 приїхала з братом до квартири та забрала речі. Зі слів свідка, вона з ОСОБА_3 почала підтримувати хороші стосунки. Перешкод, щоб повернутися в квартиру, ніяких не було. Чи зверталися відповідачі до правоохоронних органів, їй не відомо. Перед тим, як невістка з дітьми залишила квартиру, син повернувся з Польщі. З 2002 року по 2007 рік син з ОСОБА_2 жили у шлюбі, а потім без шлюбу. З ними разом вона не проживала, про те, що відповідачі виїхали з квартири, син сказав їй по телефону. В вересні 2016 року син поїхав до Польщі на заробітки, і звідти висилав їй гроші, щоб вона погашала борги. За час проживання сина з невісткою, вони зробили в квартирі ремонт, придбали пральну машину, диван, холодильник. В квартирі ще є інші речі, які вони придбали разом. ОСОБА_7 з братом приїжджала на мікроавтобусі і виносила речі з квартири, про цей факт син дізнався від сусідів. Про те, що ОСОБА_2 забрала речі з квартири, син не казав, чи змінювали замки в квартирі, про це теж не знає. Син переїхав жити до неї. Той факт, що відповідачів не виганяли з квартири підтримує, в квартирі залишилися меблі, речі, одяг.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені також наступні письмові докази: договір дарування (а.с. 6), довідка (а.с.7), акт (а.с. 8).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: договір дарування (а.с. 6), довідку (а.с.7), акт (а.с. 8), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири АДРЕСА_1 у власності позивача ОСОБА_5 , а також відсутність проживання відповідачів за зазначеною адресою.

Суд вважає належним доказом, показання свідка ОСОБА_6 , так як вони стосуються, обставин справи, а саме: відсутність відповідачів за зазначеною адресою.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_6 та зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Квартиру АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_5 , прийняв в дар від ОСОБА_8 , що встановлено договором дарування квартири (а.с.6).

У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вбачається з довідки (а.с.7).

Відповідачі за адресою: АДРЕСА_2 не проживають понад один рік без поважних причин, що встановлено змістом позовної заяви, а також актом (а.с.8).

Перешкод у користуванні квартирою відповідачам не створювалося, що встановлено показами свідка ОСОБА_6 .

Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,які доводяться позивачеві дружиною та донькою, відсутні в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_5 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Частиною 2 ст.16 ЦК України закріплений такий спосіб здійснення захисту як припинення дії, яка порушує право та відновлення становища яке існувало по об`єкту споживача. Позовні вимоги відповідають вказаним способам захисту.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути в рівних частках витрати по сплаті судового збору в сумі по 384 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 , поданий його представником ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,витрати по сплаті судового збору в сумі по 384 грн. 20 коп., з кожної окремо.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подачі заяви про перегляд заочного рішення та апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п. 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 731-IX від 18.06.2020 року, який набрав законної сили 17 липня 2020 року процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Повне рішення складено 10 серпня 2020 року.

Суддя В.М. Прасолов