У Х В А Л А

13 серпня 2020 року

м. Київ

справа №756/7622/18

провадження № 61-8344ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами до ОСОБА_2 про стягнення плати за користування будинком,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року КВ «Пуща-Водиця» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення плати за користування будинком, в якому просив стягнути з відповідача 361 691,05 грн та пеню у розмірі 93 125,37 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 361 691,05 грн та пеню у розмірі 93125,37 грн.

23 травня 2020 року представник Москаленко А. С., діючий в інтересах ОСОБА_2 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_2 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статті 526, 530, 610, 612, 628, 638, 761, 810 Цивільного кодексу України замість положень глави другої Житлового кодексу УРСР, не врахував постанову Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі №295/507/15 (пункт перший частини другої статті 389 ЦПК України).

З приводу посилань скаржника на невідповідність судових рішень висновку, викладеному в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року у справі №6-3725св15, слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суди при вирішенні справ мають брати до уваги тільки висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Враховуючи законодавчі обмеження щодо формування єдиної правозастосовчої практики, неврахування судами висновків Верховного Суду України або Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень.

За таких підстав касаційна скарга ОСОБА_2 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом першим частини другої статті 389 ЦПК України, та подана в строк, передбачений статтею 392 ЦПК України.

Скаржник звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю другої групи (пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.

Витребувати з Оболонського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи №756/7622/18 за позовом Комплексу відпочинку «Пуща-Водиця» Державного управління справами до ОСОБА_2 про стягнення плати за користування будинком.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик