Єдиний унікальний номер справи 490/1537/19 Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
Провадження №22-ц/812/217/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 лютого 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 ,рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене 20 листопада 2019 року о 16 годині 30 хвилин, у приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва, під головуванням судді Гуденко О.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а:

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 пред`явила до приватного акціонерного товариства (далі - ПАТ) Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ "СК "ВУСО") вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

05 липня 2018 року вонауклала договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-20 з страховиком ПрАТ "СК "ВУСО", предметом якого є майнові інтереси позивача, як страхувальника та вигодонабувача, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Тоyota Camry» білого кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому, автомобіль був застрахований, також і на випадок випадкового пошкодження.

05 серпня 2018 року о 14.10 год. у м. Миколаєві по пр. Героїв України, біля входу на головну алею парку «Перемоги» вона, діючи ненавмисно, здійснила наїзд на залишок зламаного бетонного стовпу освітлення, який було прикрито автомобільною покришкою, та при з`їзді з вказаного стовпу пошкодила бампер. Згодом, при огляді на офіційному СТО Тоyota, автомайстри повідомили про наявність інших пошкоджень, вартість відновлювального ремонту яких, згідно виставленого розрахунку, становить 25 518 гривень 03 копійки.

З місця пригоди, вона одразу повідомила страховика телефоном на гарячу лінію і, на їх вимогу надала всі запитувані документи.

18 вересня 2018 року вона отримала від ПрАТ "СК "ВУСО" лист за № 7006/909297 від 03 вересня 2018 про відмову у виплаті страхового відшкодування, яку вважає невмотивованою та безпідставною.

Посилаючись на вищевказане, позивач просила стягнути з ПрАТ "СК "ВУСО" 28 518 гривень 03 копійки страхового відшкодування, 704 гривні 80 копійок судового збору, 2 500 гривень витрат на проведення дослідження з оцінки вартості збитків та 6 000 гривень 80 копійок витрат на правову допомогу.

20 листопада 2019 року представник позивача звернувся до суду із заявою про відмову від частині позовних вимог, а саме, зменшив розмір страхового відшкодування, належного до стягненн, на 3 551 гривень.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Представник позивача подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Центрального районного суду м. Миколаєва та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржене рішення суду 1 інстанції скасувати, оскільки суд постановив його без додержанням норм матеріального й процесуального права, та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Так, відмовляючи в позові, суд 1 інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди, оскільки пошкодження, належного позивачу транспортного засобу, не охоплюється страховим випадком, який би давав підстави для виплати відшкодування за договором.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду не у повній мірі погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, а висновки, щодо них, та результату вирішення справи, вважає помилковими, не обґрунтованими й не законними.

За Конституцією України, ст. 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1,3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зокрема, цивільні права та обов`язки виникають із договорів та інших правочинів, зміст яких, відповідно до статей 203-204,215 ЦК України, не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; вони вчинені у формі, встановленій законом, особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, за їх вільного волевиявлення і відповідно до їх внутрішньої волі і спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Судовий розгляд, яким цивільна справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до статей12,78,81,263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Про судове рішення у цивільній справі - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей77 - 78, ч.ч. 3-4 ст.82,89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Оскаржене рішення не у повій мірі відповідає виписаному.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зокрема, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За правилами ст.1 Закону України «Про страхування» (далі-Закон) страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За ч. 1 ст.16 Закону «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 988-993 ЦК України

Страховик зобов`язаний:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові;

3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору;

4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором;

5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або у разі збільшення вартості майна внести відповідні зміни до договору страхування;

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика.

Страхувальник зобов`язаний:

1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором;

2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику;

3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним;

4) вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення;

5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

2. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страхувальника.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

2. Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

КАСКО це страхування наземного транспортного засобу (крім залізничного) від збитку, зокрема, ДТП, погодних умов, протиправних дій третіх осіб та викрадення.

На відміну КАСКО від ОСАЦВ (обов`язковий поліс страхування цивільної відповідальності перед третіми особами) КАСКО це добровільний вид страхування свого автомобіля від збитку. У випадку Дорожньо-транспортної події, де винуватцем є власник поліса, КАСКО покриває вартість відновлювального ремонту щодо його автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту на автомобіль марки «Тоyota Camry». Страхова сума за договором складає 650 000 гривень, договір вступає в силу з дати внесенням Страхувальником першого страхового платежу, тобто 10 липня 2018 року і діє до настання терміну внесення наступного платежу до 10.01.2019 року, а після внесення останнього страхового платежу діє до 04 липня 2019 року (а.с.7-11).

Згідно розділу 4 вказаного Договору, страховим випадком є, в тому числі: дорожньо - транспортної пригоди, за умови, що особа винна в скоєнні ДТП є водієм застрахованого ТЗ, а також випадкове пошкодження ТЗ - при цьому розмір франшизи становить 0,00%. Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу деталей та запчастин, підставою для визначення розміру збитку є СТО офіційного ділера, що виконує гарантійне обслуговування ТЗ та обране Страховиком.

Згідно п. 17 Договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо, серед іншого за п.п. 17.1.5 "заявлені обставини страхової події не відповідають характеру пошкоджень ТЗ або є недостовірними".

В поясненні ОСОБА_1 зазначала, що на 05 серпня 2018 року близько 14.10 год. у м. Миколаєві по пр. Героїв України, біля входу на головну алею парку «Перемоги», ОСОБА_1 здійснила наїзд на залишок зламаного бетонного стовпу з металевими прутами, перед якими знаходилася резинова шина. Швидкість автомобіля була мінімальна. Первісний наїзд здійснила на шину, після чого автомобіль стикнувся з вказаною бетонною перешкодою і відкотився назад. Від названих дій, бампер автомобіля було пошкоджено і він потребував ремонту. Відразу ж позивач повідомила страховика про подію на гарячу лінію, отримавши смс з підтвердження страхового випадку та відправила фото з місця події страховому експерту (а.с.121).

08 серпня 2018 року аварійним комісаром ПрАТ СК "ВУСО" був складений протокол (акт) огляду транспортного засобу, який підписано позивачем без зауважень, де зазначено наступні пошкодження: бампер передній: розрив пластика в нижній правій частині, деформація ребер жорсткості, порушена цілісність бокового кріплення; бачок омивача: деформація в декількох місцях; насос бачка омивача: відламане кріплення під трубу, підкрилок передній правий - деформований в передній частині; захист двигуна правий деформовано по всій площині; наповнювач бампера переднього відламане кріплення; опора передньої панелі права деформоване кріплення (а.с.82 - 83).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитків № 107/01-19 від 22 січня 2019 року, завданих пошкодженням ТЗ - вартість збитків, завданих пошкодженням автомобіля «Тоyota Camry», р/н НОМЕР_1 , становить 30 265 гривень 99 копійок, включаючи ПДВ на ремонтні роботи, запасні частини, матеріали фарбування. При цьому, на дату огляду автомобіля 22 січня 2019 року оцінювачем в присутності власника автомобіля ОСОБА_1 , встановлені наступні пошкодження: передній бампер має розрив полотна та кріплення, правий бризговик ДВС має деформацію, підкрилок правий передній має деформацію, бачок омивача має деформацію, мотор омивача має обрив сопла під шланг, наповнювач переднього бамперу має розрив (а.с.16-22).

Згідно Акту надання послуг № 10 від 5 вересня 2019 року загальна вартість робіт і матеріалів, без, ПДВ склала 24 967 гривень, які позивач сплатила виконавцю відновлювальних робіт (а.с. 154-156).

Згідно із ч. 2 ст.8 Закону страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У розділі 6 укладеного між сторонами договору визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу).

Страховими випадками є пошкодження, знищення (загибель) або втрата застрахованого транспортного засобу в цілому, або окремих його деталей та частин, внаслідок настання застрахованих ризиків (позначених відміткою V в п.4.1 договору) під час дії договору, і за умови, що ці події не підпадають під виключення або обмеження страхувальника за договором, втому числі ДТП за умови, що особа , винна в скоєнні ДТП не встановлена, або цієї особи не існує, або це водій застрахованого ТЗ.

Відповідно до ст.17 Закону правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Правила страхування повинні містити, зокрема: порядок і умови здійснення страхових виплат; строк прийняття рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат; причини відмови у страховій виплаті або виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до пп.17.1. п.п. 17.1.2, 17.1.5 договору страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, у разі невиконання будь-яких умов цього Договору страхувальником страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір, або заявлені обставини страхової події не відповідають характеру пошкоджень транспортного засобу або є недостовірними.

Вивчивши обставини справи, колегія дійшла висновку про те, що між сторонами існували цивільні правовідносини, підставою виникнення яких є дійсний договір добровільного страхування. Відповідно до нього настав страховий випадок і відповідач зобов`язаний був, бо законних перешкод цьому не було, виплатити страхове відшкодування.

Оскільки він цього не здійснив, то стягнення слід провести за судовим рішенням.

Взявши до уваги наведене, та те, що районний суд не захистив цивільне право позивача, стягнення слід провести постановою апеляційної інстанції, одночасно стягнувши з відповідача витрати тої на сплату судового збору в обох судових інстанціях.

Що ж до інших вимог ОСОБА_1 , то вони задоволенню не підлягають, оскільки не доведені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2019 року скасувати і прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхованія компанія «ВУСО» (ЄДРПОУ 31650052) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )24 967 гривень 00 копійок страхового відшкодування та 1 761 гривню судового збору.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

__________________________________________________

Повний текст постанови складено 05 лютого 2020 року.