П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 265/3231/20

Номер провадження 22-ц/804/2615 /20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2020 року, у складі судді Козлова Д.О., повний текст рішення виготовлений 22 червня 2020 року,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

15 травня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 123739,01 грн за кредитним договором № б/н від 25 травня 2016 року та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору від 25 травня 2016 року № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, визначеному умовами кредитування. Відповідач підтвердила свою згоду на прийняття Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Відповідно до п.2.1.1.2.1. Договору, він діє на протязі 5 років з моменту його підписання та автоматично продовжується на той же термін, якщо жодна зі сторін не запропонує припинення договору. Відповідно п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. відповідачка дала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку, а також, погодилась на надання Банком короткострокового кредиту, який надається клієнту у разі перевищення суми операції. Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадку неможливості в односторонньому порядку внесення змін, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS- повідомлення, клієнтські виписки, інші канали інформування. За умовами укладеного договору відповідачка зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору позичальник зобов`язаний сплатити Банку штрафи. Також з 01 березня 2019 року за умовами п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг через порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань позичальник зобов`язується сплатити на користь позивача борг по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які за ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у відсотках від простроченої суми боргу в розмірах: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна Голд». Однак відповідачка не виконала своїх зобов`язань, на підставі чого заборгувала Банку суми з повернення кредиту 70211,89 грн, відсотків 24533,76 грн, пені 22624,84 грн та штрафів 500 грн (фіксована частина) і 5868,52 грн (процентна складова).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2020 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 25 травня 2016 року в сумі 70211,89 грн та витрати по сплаті судового збору 1192,72 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку та стягуючи з відповідачки заборгованість за кредитом, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт наявності у позичальника заборгованості з кредиту у встановленому судом розмірі 70211,89 грн підтверджується умовами договору кредитування від 25 травня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що за п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк може проводити зміни Тарифів за договором кредитування шляхом сповіщення позичальника про зміни договору через оголошення на сайті Банку чи іншими каналами зв`язку, а при продовженні позичальником користування послугами Банку вважається, що клієнт прийняв змінені умови кредитування.

При цьому суд зазначив, що надані суду представниками позивача матеріали наявного позову, зокрема, Умови надання банківських послуг за договором кредитування від 25 травня 2016 року, не містять положень на підтвердження узгодження між сторонами того, що позичальник в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за кредитом, неустойки, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань зобов`язується сплатити банку такий борг з кредиту, а також нараховані відсотки від суми неповернутого кредиту за ст. 625 ч. 2 ЦК в розмірі 84% річних для карти «Універсальна Голд» (Розділ 2.1.1 «кредитні картки) Судом не було виявлено п. 2.1.1.2.12 договору, на який посилався представник позивача, як підставу нарахування позичальнику відсотків за користування кредитом в розмірі 84% річних за порушення зобов`язання.

Також в ході проведення судом огляду та фіксування за клопотанням представника позивача змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк», а саме: розділу 2.1.1 таких Умов на сторінках 1369-1398 повного договору, знову не було підтверджено правомірність нарахування банком 84% річних за ст. 625 ч. 2 ЦК Україничерез порушення зобов`язання позичальником внаслідок відсутності таких умов договору.

Суд також дійшов висновку, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 2 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином судом було встановлено, що на відповідачку, зареєстровануго в АДРЕСА_1 , розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідного Указу Президента про її завершення на території Донецької області не було видано.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним відмовити позивачу у його вимогах до відповідача щодо стягнення сум неустойки у вигляді пені та обох штрафів за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки зазначені вимоги банку суперечать ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

17 липня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 серпня 2020 року справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за процентами за наявністю між сторонами договірних кредитних зобов`язань по сплаті процентів у вигляді нарахування відсотків за статтею 625 ЦК України.

Судом не дана належна оцінка тим обставинам, що 29 жовтня 2018 року проведено чергову комплексну актуалізацію «Умов та Правил» https://privatbank.ua/terms. До розділу «Фізичним особам - Картки - Кредитні картки додано новий підпункт 2.1.1.12.19, відповідно до якого сторони дійшли згоди, що в разі неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в п.2.1.1.12.4 цього Договору, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін, в розмірі подвійних процентів за користування кредитом, базовий розмір яких передбачений Тарифами.

За домовленістю сторін встановлено у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі :86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна Голд». Розмір відсотків від суми неповернутого в строк кредиту зазначений в розрахунку заборгованості та становить 84,0%, розмір заборгованості становить 24533,76 грн.

Дії відповідача щодо користуванні кредитом, сплати заборгованості за кредитом підтверджується наданим розрахунком заборгованості та Випискою по рахунку після 29 жовтня 2018 року і є доказом приєднання до зазначених змін до Умов та правил надання банківських послуг та прийняття цих умов.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачка до суду не подала.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що факт укладення договору кредитування 25 травня 2016 року між сторонами по справі підтверджується копією заяви позичальника від 25 травня 2016 року про надання ОСОБА_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна Голд» зі сплатою відсотків за використання грошових коштів в передбаченому Тарифами банку розмірі, що також підтверджується Тарифами банку та розрахунком заборгованості. Своїм підписом відповідачка підтвердила своє ознайомлення та згоду на Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи банку, що є разом із заявою позичальника договором кредитування, а також регулярно ознайомлюватись з їх зміною (а. с. 7-11, 19, 20).

Видача позичальнику кредитних карток 25 травня 2016 року та 30 травня 2018 року за умовами кредитного договору від 25 травня 2016 року підтверджується інформацією банку, за якою строк дії таких карток становить відповідно до травня 2018 року та до квітня 2022 року (а. с. 17).

Факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачу спочатку в розмірі 47000 грн., а з 18 червня 2018 року в розмірі 50000 грн підтверджується наданим представниками АТ КБ «Приватбанк» відомостями (а.с. 18).

За умовами кредитування за договором від 25 травня 2016 року, відсоткова ставка з користування наданим кредитом складає з 1 квітня 2015 року - 42% річних, штрафи при порушені позичальником строків платежу за кредитним договором становлять 500 грн та 5% від суми боргу відповідно, а також нараховується пеня в розмірі 100 грн щоразу при наявності прострочення за кредитом на суму 100 грн та більше, а також 0,233 % від суми загальної заборгованості (а. с. 20).

За довідкою-розрахунком позивача вбачається, що у відповідачки станом на 28 квітня 2020 року мається заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 25 травня 2016 року у загальному розмірі 123739,01 грн, з яких заборгованість по кредиту - 70211,89 грн, заборгованість по відсотках за ст. 625 ч. 2 ЦК України - 24533,76 грн, борг з пені - 22624,84 грн, а також штраф фіксований - 500 грн та штраф відсотковий - 5868,52 грн, що також підтверджується випискою з банківського рахунку ОСОБА_1 (а. с. 5-11, 12-16).

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Правомірність рішення суду в частині задоволення позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 70211,89 грн та в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені в сумі 22624,84 грн, штрафів в сумі 500 грн та 5868,52 грн сторонами не оскаржується, в зв`язку з чим законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині апеляційною інстанцією не перевіряється виходячи з меж перегляду справи в порядку апеляції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення апеляційної скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягаєзалишенню без змін, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в оскаржуваній частині зазначеним вимогам закону відповідає повністю.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути крім іншого, заборгованість за відсотками в сумі 70211,89 грн.

Як на підставу позовних вимог в цій частині, Банк посилався на те, ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг 25 травня 2016 року підписала заяву № б/н від 25 травня 2016 року та приєдналась до Умов та правил надання банківських послу, а також на те, що в редакції Умов та Правил, яка почала діяти з 01 березня 2019 року згідно до п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку борг по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які за ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у відсотках від простроченої суми боргу в розмірах: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна Голд» (а.с. 2-6).

За положеннями статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом першої інстанції перевірені матеріали наявного позову, зокрема, Умови надання банківських послуг за договором кредитування від 25 травня 2016 року, та встановлено, що на момент укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, зазначені Умови не містять положень на підтвердження узгодження між сторонами того, що позичальник в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за кредитом, неустойки, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань зобов`язується сплатити банку такий борг з кредиту, а також нараховані відсотки від суми неповернутого кредиту за ст. 625 ч. 2 ЦК України в розмірі 84% річних для карти «Універсальна Голд» (Розділ 2.1.1 «кредитні картки) Судом не було виявлено п. 2.1.1.2.12 договору, на який посилався представник позивача, як підставу нарахування позичальнику відсотків за користування кредитом в розмірі 84% річних за порушення зобов`язання.

Також в ході проведення судом огляду та фіксування за клопотанням представника позивача змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: розділу 2.1.1 таких Умов на сторінках 1369-1398 повного договору, знову не було підтверджено правомірність нарахування банком 84% річних за ст. 625 ч. 2 ЦК через порушення зобов`язання позичальником внаслідок відсутності таких умов договору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за відсотками в сумі 24533,76 грн, нараховані відповідачці, як зазначено позивачем, відповідно до п.2.1.1.2.12. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки доказів того, що як на час приєднання відповідачки до зазначених умов, так і на час звернення Банком з даним позовом до ОСОБА_1 , положення, на яке посилається банк, як на підставу вимог про стягнення процентів, не існувало.

Колегія суддів критично відноситься і до доводів апеляційної скарги в тій частині, що дії відповідачки щодо користуванні кредитом, сплати заборгованості за кредитом після 29 жовтня 2018 року є доказом приєднання до зазначених змін до Умов та правил надання банківських послуг (до розділу «Фізичним особам - Картки - Кредитні картки» додано новий підпункт 2.1.1.12.19, що повторює положення п. п. 2.1.1.2.12, на який посилався позивач у позові).

По-перше, надані до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг взагалі не містять підпункт 2.1.1.12.19, на умови якого Банк посилається в апеляційній скарзі (а.с.21 -70).

В анкеті- заяві позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанке від 25 травня 2016 року розмір процентів за користування кредитними коштами не зазначено (а.с.19).

Наданий до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», містить чотири підвиди карт, а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна COLD», за якими визначений різний розмір відсотків за користування кредитом та різні умови кредитування (а.с.20).

За таких обставин, дійти висновку щодо розміру узгоджених сторонами процентів за користування кредитом, які, як зазначає позивач встановлено відповідно до п. 2.1.1.12.19 у подвійному розмірі, не уявляється можливим.

По - друге, частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Отже, для застосування підвищеної процентної стави банк повинен письмово повідомити боржника та отримати його згоду.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі Правила), реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Відповідно пункту 1.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг зміни до цих Умов та Правил вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадку неможливості в односторонньому порядку внесення змін, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку: офіційний сайт банку www.privatbank.ua; розміщення інформації у відділеннях Банку; підпис необхідних документів безпосередньо у відділенні Банку; інші канали зв`язку у відповідності до Умов та правил.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до пункту 1.1.6. Умов та Правил надання банківських послуг не було проінформовано відповідачку про покладення на неї обов`язку сплачувати за користування кредитними коштами 84%.

Оскільки позивачем доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірі 84% не надано, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом у суму 24533,76 грн.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги Банком сплачено судовий збір в розмірі 3153 грн (а.с.115).

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстави для стягнення 3 відповідачки понесених позивачем витрат по сплаті судового збору відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 19 серпня 2020 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

О.М.Пономарьова

С.А.Попова