Справа 556/1286/20
Номер провадження 6/556/41/2020
УХВАЛА

Іменем України

18.08.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , який ухиляється від сплати заборгованості по виконавчому документі.

У поданні зазначено, що на виконанні Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 22.05.2020 року в справі №556/606/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу за порушення правил дорожнього руху, в сумі 10200,00 грн.

11.06.2020 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №62313779 і надано боржнику строк для самостійного виконання до 20.06.2020 року, одночасно попереджено про примусове його виконання із стягненням виконавчого збору та витрат на проведення та організацію виконавчих дій. ОСОБА_1 нормою на самостійне виконання не скористався, заборгованість не погасив.

Загальна сума стягнення за виконавчими документами із врахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій становить - 11720,00 грн.

Боржник на виклики державного виконавця не з`являється, причину неявки не повідомляє, державним виконавцем пояснення з приводу не сплати боргу в останнього не відібрано, протокол про неявку, відповідно до ст.188-13 КУпАП не складався.

ОСОБА_1 попереджено про те, що до нього може бути застосовано захід тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Просить клопотання задовольнити.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Головний державний виконавець Володимирецького районного відділу ДВС у судове засідання не з`явився, в поданні просив розгляд справи провести без його участі.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Володимирецького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває постанова постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 22.05.2020 року в справі №556/606/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу за порушення правил дорожнього руху, в сумі 10200,00 грн.

Постанова суду набрала законної сили 10.06.2020 року.

11.06.2020 року головним державним виконавцем Володимирецького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62313779 в справі про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 10200 грн. Дана постанова разом із листом, яким останнього попереджено про те, що до нього може бути застосовано захід тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, направлено ОСОБА_1 11.06.2020 року, через відділення АТ «Укрпошта».

З відповідей на запит до ПФУ №, № від 04.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 в трудових відносинах не перебуває та пенсії не отримує.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.1 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, докази підтвердження такого факту повинні бути викладені в поданні.

Верховний Суд України в листі від 01.02.2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначив, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону "Про виконавче провадження". Документи, надані державним виконавцем, не підтверджують факт свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням. Сама по собі наявність зобов`язання по виконанню рішення суду, яке виконується примусово, без встановлення причин не виконання, ще на свідчить про тривале та свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язання. Окрім того Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена лише 11 червня 2020 року, тобто не можна говорити про тривале ухилення боржника від своїх зобов`язань.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до переконання, що заявлене подання є необґрунтованим та в задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України Про виконавче провадження , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Володимирецького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.15.5) розділ XIII Перехідних положень, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Котик Л.О