Справа № 408/5544/18-ц
Провадження № 22-ц/810/13/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів - Назарової М.В., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Сінько А.І.

представника позивача - Гребенара О.В.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року ухваленого судом у складі судді Соболєва Є.О.

у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором

учасники справи:

позивач - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідач - ОСОБА_1

встановив:

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії- Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось з вказаним вище позовом, який мотивований тим, що 27.08.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №98_107 за яким відповідач отримав кредит у розмірі 115 923,00 грн. зі сплатою 17,16% річних. Позичальник зобов`язувався повертати кредит шляхом внесення оплати за кредит рівними частинами по 1380,04 грн. та сплати нарахованих процентів щомісяця не пізніше останнього робочого дня кожного місяця починаючи з наступного місяця після видачі кредиту з кінцевим строком погашення не пізніше 26 серпня 2020 року.

26.02.2018 позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, якою відповідача повідомлено про необхідність виконання умов договору.

Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, тому позивач просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором який станом на 18.07.2018 року складає 217 248,79 грн, з яких: борг за кредитом - 99832,22 грн, відсотки за користування кредитом за період з 01.06.2014 року по 03.07.2018 року у розмірі - 69329,33 грн, інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати Кредиту в розмірі - 19563,84 грн, інфляційні втрати банку з вересня 2014 по липень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі - 20878,86 грн, три проценти річних за прострочення Кредиту з 01.09.2014 по 17.07.2018 в розмірі - 3706,19 грн, три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 02.09.2014 по 17.07.2018 в розмірі - 3938,35 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 14травня 2019 року вищезазначений позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, скасувати нараховані штрафні санкції, зменшити нараховані відсотки, зупинити виконання виконавчого листа.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження, що позбавило відповідача заперечувати проти заявлених вимог. Суд не дослідив усіх обставини справи, безпідставно не застосував положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», щодо заборони здійснювати нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, оскільки м. Свердловськ Луганської області, де зареєстрований скаржник, є населеним пунктом де проводилася антитерористична операція, відповідно до Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» посилаючись на законність оскаржуваного рішення та необґрунтованість доводів скаржника, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Відповідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач умови кредитного договору в частині своєчасності сплати боргу не виконав, допустив невиконання вимог закону та порушив права позивача на своєчасне отримання наданого кредиту та виплат, передбачених вказаним вище кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини за кредитним договором № 98_107 від 27.08.2013 за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 115 923,00 грн. під 17,6 % річних з кінцевим строком погашення до 26 серпня 2020 року включно.

Відповідно до Графіку щомісячних платежів відповідач щомісяця зобов`язувався погашати отриманий кредит рівними частинами зі сплатою процентів не пізніше останнього робочого дня кожного місяця.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 18.07.2018 утворилась заборгованість за кредитним договором від 27.08.2013 у розмірі 217248,79 грн.

Вказане підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем.

Отже, суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

З вказаних підстав, суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності банком заявлених вимог.

Посилання у скарзі про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, що призвело до неможливості заперечувати проти заявлених вимог, колегія суддів не приймає, оскільки порушень судом норм процесуального права не встановлено, справу розглянуто із додержанням вимог ст.ст. 19,274 ЦПК України.

Доказів які б спростували висновки суду скаржником не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є безпідставними, оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення пені або штрафних санкцій за кредитним договором.

Інші доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375, п.5 ч.6 ст.19, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови - 10 серпня 2020 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Н.В. Стахова