Справа №2-н-132/2010 Головуючий у суді у 1 інстанції - Ковальова О. О.
Номер провадження 22-ц/816/325/20 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2020 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі судді

Ткачук С. С., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2 н 132 від 15 вересня 2010 року, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Брок-Енергія»,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2019 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Вказане судове рішення ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України (не додано копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи) та з пропуском строку на апеляційне оскарження, заявивши клопотання про поновлення такого строку, з підстав, які були визнані судом неповажними, а також про звільнення від сплати судового збору, без надання доказів, що підтверджують скрутне матеріальне становище заявника.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10.01.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.11.2019 року залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою, вказавши інші підстави для поновлення строку, а також роз`яснено, що якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено, та для сплати судового збору в сумі 384,20 грн та виконання вимог п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, а також роз`яснено, що у разі невиконання цих вимог, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено, що остання не позбавлена можливості повторно звернутись до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, надавши апеляційному суду належні докази, які підтверджують її скрутний майновий стан чи заявити клопотання про відстрочення або розстрочення сплату судового збору, а наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження (відсутність вільного доступу до засобів друку, матеріальні труднощі, великий обсяг роботи, яка потребує отримання нею певних нових знань та значного обсягу часу для реагування на протиправні дії стягувачів і суддів) були визнані судом неповажними, оскільки такі підстави не є об`єктивними, незалежними від волі заявника обставинами.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржником отримано17.01.2020 року.

31.01.2020 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 стосовно вказаної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надійшли письмові пояснення, а також останньою було заявлено відвід суддям Ткачук С.С. та Криворотенка В.І.

Ухвалами Сумського апеляційного суду від 03 та 04 лютого 2020 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Ткачук С.С. та Криворотенку В.І. визнано необґрунтованим та у задоволенні заяви про відвід вказаних суддів відмовлено.

У своїх письмових поясненнях від 31.01.2020 року ОСОБА_1 зазначає про незаконність зобов`язання сплатити судовий збір, оскільки оскаржує одночасно 15 судових рішень, тому, враховуючи її дохід менше 1500 грн, неспроможна сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги.

При цьому ОСОБА_1 будь-яких клопотань з приводу відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, повторно заявлено не було, доказів майнового стану не надано, вимоги п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України не виконані.

Так, Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19.06.2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20.02.2014 року, пункт 111).

Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 55 Конституції України та ст.ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційну скаргу слід вважати неподаною і повернути заявнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2019 року вважати неподаною і повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Сумського апеляційного суду С.С. Ткачук