14 серпня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :
головуючого судді Вітера І.Р.,
при секретарі Кравчук А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Жука Ю.Б. щодо вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
У провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебувала вказана цивільна справа.
Рішенням від 21 липня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем від 19 грудня 2019 року за № 8447 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором № 1-1 від 12 травня 2019 року. Стягнено з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

До ухвалення вказаного судового рішення 21 липня 2020 року, представник позивача ОСОБА_2 в порядку п.8 ст.141 ЦПК України заявив про подання доказів витрат позивача на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

24 липня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про вирішення питання розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правову допомогу, до якої долучив: завірені копії квитанції до прибуткового касового ордера № 18 від 23 липня 2020 року, акту приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 23 липня 2020 року, договору про надання правової допомоги від 12 січня 2020 року. На підставі вказаних документів просив стягнути з відповідача 3211 гривень 20 копійок понесених позивачем судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України, участь сторін в судовому засіданні при ухваленні додаткового рішення є необов`язковою.

В судове засідання, яке було призначене для розгляду заяви представника позивача про вирішення питання розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правову допомогу представник позивача не прибув, подав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Від відповідача у справі надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке представник відповідача аргументував тим, що у договорі та акті не зазначено номер справи по якій надавалась правова допомога, не зазначено сторони судового процесу, що свідчить про наявність сумнівів щодо належності поданих доказів. Послуги у виді «опрацювання законодавчої бази про спірні відносини, вивчення відзиву», «оформлення заяви про забезпечення позову» не передбачені ЦПК України як процесуальні дії, що свідчить про завищення вартості витраченого часу на виконання процесуальних дій. Також просив судове засідання провести без його участі.

Відтак, розгляд заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі відбувся без участі сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Звертаючись із даним позовом до суду позивач ОСОБА_1 уклала із адвокатом ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги від 12 січня 2020 року.

У відповідності до п.1 даного договору погодили участь адвоката Жука Ю.Б. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Пунктами 3, 4 Договору його сторони погодили, що послуги адвоката з надання правової допомоги в цій справі є платними.

Позов до суду був поданий 27 січня 2020 року, тобто після укладення договору, відтак доводи відповідача про відсутність у ньому номеру справи є безпідставними. Адвокат Жук Ю.Б. та позивач ОСОБА_1 визначили у договорі справу, в якій буде брати участь представник.

Під час розгляду справи в суді представником позивача до матеріалів була долучена також копія його ордеру серії ВЛ № 000062450 на представництво інтересів ОСОБА_1 .

У заяві від 21 липня 2020 року адвокат Жук Ю.Б. повідомив про наміри подати докази витрат на правову допомогу протягом 5 діб після ухвалення рішення на у справі.

24 липня 2020 року представник позивача подав до суду заяву щодо вирішення питання розподілу судових витрат, що стосувалися витрат на правову допомогу, наданих ним позивачу ОСОБА_1 .

У підтвердження вказаних витрат долучив копію акту виконаних робіт від 23 липня 2020 року, підписаного ним та позивачем, в якому відобразив детальний розрахунок наданих ним послуг: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, вивчення відзиву, оформлення заяви про забезпечення позову та участь в судових засіданнях, здійснення представництва, підготовка клопотань, судових дебатах. Згідно розрахунку вартість наданих послуг склала 3211 гривень 20 копійок. У акті міститься посилання на виконання договору про надання правової допомоги від 12 січня 2020 року.

Копією квитанції до прибуткового касового ордера № 18 від 23 липня 2020 року стверджується, що позивач ОСОБА_1 оплатила адвокату Жуку Ю.Б. на підставі акту виконаних робіт від 23 липня 2020 року 3211 гривень 20 копійок.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

В силу ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 цієї статті, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу врегульовано статтею 137 ЦПК України, відповідно до положень якої, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу ч.3, 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст.137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.6 ст.137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

За позовними вимогами ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис, за яким відбувалося із неї примусове стягнення таким, що не підлягає виконанню з підстав його незаконності. За обставинами справи даний вчинення виконавчого напису було ініційовано відповідачем.

У зв`язку з цим представником позивача одночасно із підготовкою позовної заяви, окремо заявлялось клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення виконання виконавчого напису, яке також судом було задоволено.

Рішенням від 21 липня 2020 року позов задоволено повністю.

Отже, враховуючи наданий адвокатом Жуком Ю.Б. розрахунок понесених витрат ОСОБА_1 на надання професійної правничої допомоги щодо позову із відповідача на користь позивача слід стягнути 100% вказаних витрат, що становить 3211 гривень 20 копійок.

Суд не вбачає підставним клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з Законом України «Про безоплатну правову допомогу», правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення.

Закон не визначає конкретних дій, які відносяться або не відносяться до правової допомоги. Закон визначає мету, яка повинна бути спрямована, в даній справі, на захист прав і свобод особи, їх відновлення у разі порушення.

За вимогами Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (стаття 59). Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (стаття 1312).

На переконання суду, надана позивачу його представником - адвокатом Жуком Ю.Б. правова допомога була спрямована на захист прав та інтересів позивача від порушення, порушені права позивача були відновлені судовим рішенням у справі.

Витрати, які поніс позивач на правову допомогу у справі є доказаними, пов`язаними з розглядом справи, обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, значення справи для сторін.

На переконання суду, сума, яка була витрачена позивачем на правову допомогу у справі, повністю відповідає та є співмірною кількості і якості процесуальних дій його представника, а тому її зменшення є безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Жука Юрія Богдановича про вирішення питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на користь ОСОБА_1 3211 (три тисячі двісті одинадцять) гривень 20 коп. витрат, сплачених нею за професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

1. позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

1.1 представник позивача: адвокат Жук Юрій Богданович, адреса: Волинська область, місто Нововолинськ, мікрорайон Шахтарський, буд.23а;

2. відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», адреса: м. Київ, Солом`янський район, б-р Вацлава Гавела, 4 оф.520, .

3. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, адреса: м. Київ, вул. Рейтарська/провулок Георгіївський, буд.6-3, літ.А, каб.2-7.

Суддя підпис.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер