Провадження №2/359/1068/2020
24 липня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Шеремет А.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою,
1. Зміст доводів пред`явленого позову.
1.1. В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаному об`єкті нерухомого майна зареєстровано місце проживання братів позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак з 1998 року відповідачі не проживають у вказаній квартирі. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.
2.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.
2.2. Відповідачі не з`явились у судове засідання. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується поштовою кореспонденцією (а.с.25-28, 32-35, 40-43), а також оголошеннями про виклик відповідачів на офіційному сайті судової влади України (а.с.46-47).
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
3.1. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією договору дарування квартири та копії витягу №40272673 від 8 липня 2015 року (а.с.4-5).
3.3. Ця обставина свідчить про те, що спірні правовідносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України та главою 32 «Право користування чужим майном» ЦК України.
4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.
4.1. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
4.2. Як роз`яснив Верховний Суд України, право члена сім`ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) вдповідно до ст.156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім`ї останнього і перейшла проживати в інше місце.
4.3. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
5.1. Зі змісту акту обстеження житлово-побутових умов від 21 жовтня 2019 року (а.с.9) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є братами позивача, не проживають в спірній квартирі починаючи з 1998 року.
5.2. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів у вказаному житлі понад двадцять років поспіль.
5.3. З огляду на це суд вважає допустимим визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою
АДРЕСА_2 . Розподіл судових витрат.
6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.2. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при пред`явленні позову до кількох відповідачів судовий збір стягується за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
6.3. ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.20). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі.
6.4. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 384 гривень 20 копійок (768,40 : 2).
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 384 гривні 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 384 гривні 20 копійок.
Повний текст заочного рішення складений 3 серпня 2020 року.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.
Відповідачі мають право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідачі набудуть право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець