Справа № 635/5020/20
Провадження № 6/635/219/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Лук`яненко С.А

секретар судових засідань Панас О.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Нагорної Катерини Валеріївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

17 серпня 2020 року старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Нагорна К.В. звернулась до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл для примусового проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №643/7413/19 виданого 10 лютого 2020 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу на загальну суму 86712,98 гривень. В обґрунтування подання зазначила, що 06 березня 2020 року державним виконавцем на підставі ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження. Відповідно до повідомлення ДП «Укрпошта» зазначена постанова отримана боржником. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником нерухоме майно не зареєстровано. Разом з тим, державним виконавцем було встановлено місце проживання боржника, який повідомлений про існування рішення суду, що підтверджується його підписом у акті від 10 липня 2020 року. В подальшому боржник почав переховуватись. Після отримання постанови про відкриття провадження боржник жодного разу не з`явився до державного виконавця. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було вчинено усі дії, спрямовані на виконання судового рішення. У зв`язку з викладеним, виконавець просить вирішити питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника для примусового виконання виконавчого документа.

Старший державний виконавець Нагорна К.В. у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд подання за її відсутності, якою подання підтримала та просила задовольнити.

З урахуванням приписів ст. 439 ЦПК України, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частина 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Відповідно до статті 439 ЦПК Українипитання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження»та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

В той же час, державним виконавцем на надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішення суду. В матеріалах справи відсутні відомості про здійснення державним виконавцем викликів боржника та їх отримання ОСОБА_1 , а відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно ухиляється від виконання рішення суду, суд вважає необґрунтованим.

Крім того, в матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржнику було направлено повідомлення про дату проведення виконавчих дій, та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій. Відомостей, що виконавцем було здійснено запит для встановлення місця проживання боржника матеріали також не містять. А також, відсутні дані стосовно власника майна щодо якого державним виконавцем заявлено подання.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла. Сам по собі акт державного виконавця від 06 липня 2020 року щодо не надання доступу до приміщення, складений у присутності боржника, та акт державного виконавця від 04 серпня 2020 року щодо не надання допуску громадянкою ОСОБА_3 до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій, не свідчить про факт проживання боржника у вказаному жилому приміщенні.

Таким чином, суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсну відмову боржника від виконання судового рішення в добровільному порядку, оскільки матеріали справи не містять доказів, що підтверджують отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику до держаного виконавця.

Суд бере до уваги те, що примусове проникнення до житла людини є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов`язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника, суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Таким чином, державний виконавець не навів обґрунтованих фактів на підтвердження необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення та виконання усіх інших можливих спроб виконати рішення суду, у відповідності до норм діючого законодавства, без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що подання про примусове проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки примусове проникнення до житла боржника буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла власників, з огляду на те, що державним виконавцем не вжито достатньо заходів для безперешкодного входження до житла боржника та належного виклику боржника до державного виконавця, які не потребують примусового проникнення до житла боржника.

Керуючись статтями 18, 19, 22 Закону України "Про виконавче провадження", статтею 439 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) Нагорної Катерини Валеріївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її копії.

Суддя С.А.Лук`яненко