Справа № 565/1957/19
Провадження № 2/565/237/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі

головуючого судді Зейкана І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні справу №565/1957/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, встановлення порядку користування приміщеннями квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з позовом до суду в якому просять усунути перешкоди в користуванні позивачами квартирою шляхом вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 та встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 наступним чином:

-виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користування ізольовані житлові кімнати площею 10,7 м2 та 7,8 м2 та вбудовану шафу площею 0,4 м2 (згідно із планом технічного паспорту квартири визначені під №2, №3 та №5);

-виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в користування ізольовану житлову кімнату площею 16,4 м2, яка згідно із планом технічного паспорта квартири визначена під №9;

-кухню площею 6,5 м2, вбиральню площею 1,0 м2, ванну кімнату площею 1,9 м2, коридор площею 7,7 м2, вбудовану шафу площею 0,3 м2 та лоджію площею 3,3 м2, на яку прохід лежить через кімнату площею 16,4 м2, (яка згідно із планом технічного паспорта квартири визначена під №9) - залишити в спільному користуванні всіх співвласників.

Свої вимоги мотивували тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19 червня 2006 року, яке видане на підставі розпорядження №1397 КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.05.2006 року позивачу ОСОБА_1 належить Ѕ частка в квартирі АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частка квартири належала покійному батьку позивачів та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .

На підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.09.2016 року у справі №565/906/16-ц за позовом тих самих позивачів до тих самих відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування, частка, яка належала ОСОБА_5 була поділена між його спадкоємцями, зокрема за позивачами та відповідачами визнано право власності по 1/8 частки, за кожним, в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивачі зареєстрували за собою вказані частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином на даний час у власності позивача ОСОБА_1 перебуває 5/8 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , а в інших її співвласників, позивача ОСОБА_5 та відповідачів по 1/8 частці у кожного. В даній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 .

При тому позивачі з відповідачами перебувають в напружених відносинах. На даний час в квартирі АДРЕСА_1 постійно проживають відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Позивачі квартирою не можуть користуватися, оскільки відповідачі їх туди не пускають, вони змінили ключі від вхідних дверей, змінили двері. Таким чином відповідачі створюють перешкоди в користуванні іншим власникам своїм майном, квартирою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з такими обставинами, між позивачами та відповідачами постійно виникають суперечки та конфлікти щодо можливості користування квартирою та порядку користування кімнатами в квартирі АДРЕСА_1 , а самостійно дійти згоди щодо такого користування не можуть. Так, на сьогоднішній день відповідачі фактично займають та користуються всією площею квартири АДРЕСА_1 , поводять себе як одноосібні та повноправні господарі даної квартири, використовують її та речі, які там знаходяться, на власний розсуд та для власних потреб, не зважаючи на права інших співвласників щодо користування цим приміщенням, чим грубо порушують їх права.

Угоди про порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками не досягнуто.

Позивач ОСОБА_1 виступаючи із вступним словом пояснила, що має у власності 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 . У цій же квартирі зареєстрована. Приблизно шість років назад виявила бажання проживати у цій квартирі та звернулась до відповідачів з проханням надати їй можливість вселитись туди. Оскільки на той час відповідачі змінили двері і замок, а тому у неї був відсутній ключ від дверей. За вказаний період до дня надання пояснень зверталась до відповідачів і намагалась вселитись самостійно в квартиру близько 20 разів. У тому числі приходила до квартири з речами, але у квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не допускали. Вказала, що вона має у власності іншу квартиру, яка була їй подарована у кінці 2018 року, проте у зв`язку із скрутним матеріальним становищем має намір здавати подаровану квартиру в оренду, а проживати у квартирі з приводу встановлення порядку користування якою вона звернулась до суду.

Також пояснила, що її брат ОСОБА_5 також має намір тимчасово проживати у цій квартирі та користуватись своєю власністю.

Представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених у змісті позовної заяви. Додатково пояснила, що відповідачі порушують законні права та інтереси позивачів у користуванні їх власністю, оскільки 1/8 частки квартири належать позивачу ОСОБА_5 та 5/8 позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності однак користуватися нею не мають змоги, у зв`язку з протиправними діями відповідачів. Також додала, що відповідачі змінили ключі і вхідні двері, а тому у позивачів немає ключів, відповідачі одноособово користуються майном, позивачам створюються перешкоди у доступі до квартири. У зв`язку з розірванням шлюбу позивачкою ОСОБА_1 вона має намір проживати в спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні факти щодо права власності на квартиру позивачами не заперечує. Додала, що були перемовини щодо продажу квартири, але вони не могли зійтись у ціні. Щодо зміни ключів від квартири пояснила, що це відбулося ще у 2008 році під час ремонту, позивачі з приводу надання їм ключів не звертались і вона ключі їм не передавала. Проте вказала, що її чоловік передавав ключа колишньому чоловікові ОСОБА_1 . Неприязні відносини між сторонами виникли після смерті їхнього батька. Як тільки позивач ОСОБА_1 зверталась до неї з проханням дозволити вселитись в квартиру, тоді вона ( ОСОБА_3 ) починала нервувати і пропонувала відтермінувати переїзд. Також визнала, що між нею та ОСОБА_1 дуже неприязні відносини і її мама є мачухою ОСОБА_1 Пояснила, що ніяких перешкод для вселення для позивача ОСОБА_1 вона не чинить, проте небажає, щоб вона вже вселялась, оскільки у всіх кімнатах знаходяться речі її сім`ї і вона не має можливості на даний час кудись прибрати ці речі, і також вказала, що проти того, щоб позивачі користувались будь-якими її речами. Повідомила, що на час розгляду справи у вказаній квартирі проживає вона разом з чоловіком ОСОБА_7 , сином ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_6 .

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що у позивача є у власності квартира, у якій вона на даний час проживає.

Позивач ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_6 , треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України, ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.06.2006 року, яке видане на підставі розпорядження №1397 КП «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.05.2006 року позивачу ОСОБА_1 належить Ѕ частка в квартирі АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частка квартири належала покійному батьку позивачів та відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .

Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.09.2016 року у справі №565/906/16-ц за позовом тих самих позивачів до тих самих відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування, частка, яка належала покійному ОСОБА_5 була поділена між його спадкоємцями, зокрема за позивачами та відповідачами визнано право власності по 1/8 частки, за кожним, в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позивачі зареєстрували за собою вказані частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.03.2018 року вбачається, що позивачі зареєстрували за собою вищевказані частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного в судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної часткової власності позивачам ОСОБА_1 у розмірі 5/8 часток, ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частки та відповідачам ОСОБА_6 у розмірі 1/8 частки, ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частки. Встановлені обставини сторонами не оспорюються та визнаються.

Як вбачається із довідки про зареєстрованих осіб №1391//03 від 13.03.2019 року виданого виконавчим комітетом Вараської міської ради видана позивачу ОСОБА_1 в тому, що місце її проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ст.ст. 41, 47 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За вимогами ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_9 випливає, що позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , понад 10 років. На час розгляду справи у суді у цій квартирі проживають ОСОБА_3 , з чоловіком, сином та матір`ю ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_10 , яка проживає поверхом нижче від квартири з приводу встановлення порядку користування якою виник спір у судовому засіданні підтвердила, що 3-4 рази бачила як ОСОБА_1 намагалась зайти у спірну квартиру, проте її не пускали. Одного разу бачила, що позивача не пускала у квартиру ОСОБА_3 .

Крім того, відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні визнала, що позивачі у квартирі не проживають, безпосередньо позивачам ключі не передавала. Незважаючи, що відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомляє, що перешкод не чинить, проте фактично зазначає, що у всіх кімнатах квартири знаходяться меблі та інші речі її сім`ї, на даний час вона не має можливості звільнити кімнати і при цьому заперечує, щоб відповідачі користувались речами її сім`ї.

В одному із судових засідань ОСОБА_3 повідомила, що зможе надати позивачу ОСОБА_1 ключі від квартири, проте у наступному судовому засіданні повідомила, що ключі не передала, оскільки позивач до неї не зверталась. Зважаючи на наявність спору, який розглядається у суді, ненадання ключів позивачу, після добровільного взяття на себе таких обов`язків, суд розцінює таку поведінку відповідача ОСОБА_3 як недобросовісну та підтверджує факт вчинення перешкод позивачу ОСОБА_1 у вселенні до квартири, з приводу встановлення порядку користування якою виник спір.

Викладені обставини підтверджують факт використання відповідачами усіх приміщень квартири АДРЕСА_1 , відсутність у позивачів вільної можливості користування своїми частками у праві власності цієї квартири, а також те, що саме відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 чинять такі перешкоди.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про власність", ст. 150 ЖК України позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Таким чином, позивачі на даний час являються власником своєї частки спірної квартири, та вони мають право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством.

Отже, судом встановлено, що позивачі квартирою не можуть користуватися, оскільки відповідачі змінили ключі від вхідних дверей, використовують самостійно усі приміщення квартири. Спосіб судового захисту порушеного права обраний позивачами як вселення ОСОБА_1 до спірної квартири та встановлення порядку користування квартирою не суперечить законодавству і може бути застосований судом, а тому позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 та встановлення порядку користування цією квартирою необхідно задовольнити.

Визначаючи порядок користування квартирою, суд враховує наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Отже суд враховує обставини про те, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спільно на праві приватної часткової власності належить ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . У той же час відповідачам разом належить лише ј частина цієї квартири.

Відповідно до копії плану квартири, що знаходиться у технічному паспорті складеного 20.10.1999 року, квартира складається з трьох житлових кімнат, а саме перша кімната, площею 8 кв.м., у якій міститься вбудована шафа площею 0,4 кв.м., друга кімната, площею, 11 кв.м., та третя кімната, площею 16,3 кв.м., з якої міститься вихід на лоджію, площа якої не визначена. Отже, виділення позивачам у користування двох кімнат житловою площею 19 кв.м., не перевищує спільної їх частки власності у вказаній квартирі.

Крім того, суд враховує те, що із пояснень ОСОБА_3 випливає, що на день розгляду справи в суді у вказаній квартирі здійснено перепланування, а саме збільшена площа третьої кімнати, шляхом об`єднання з площею лоджії. Лоджія розділена на дві частини, перегородкою, яка знаходиться навпроти стіни, що розділяє кухню і третю кімнату. Вказані обставини щодо перепланування квартири позивачами не заперечуються.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про необхідність встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користування житлові кімнати, площею 8 кв. м. та 11 кв. м. та вбудовану шафу, площею 0,4 кв. м.;

-виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в користування житлову кімнату, площею 16,3 кв. м. та частину лоджії, на яку здійснюється вихід із кімнати площею 16,3 кв.м., в межах спільної стіни з цією кімнатою;

-кухню, площею 6,5 кв. м., вбиральню, площею 1,2 кв.м., ванну кімнату, площею 2,2 кв.м., коридор площею 7,7 кв.м., вбудовану шафу площею 0,3 м2 та частину лоджії, вихід на яку здійснюється через кухню, в межах спільної стіни з кухнею - залишити в спільному користуванні всіх співвласників.

Розподіл судових витрат необхідно здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 15, 16, 317, 319, 321, 356, 358, 391 ЦК України, ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, встановлення порядку користування приміщеннями квартири задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користування житлові кімнати, площею 8 кв. м. та 11 кв. м. та вбудовану шафу, площею 0,4 кв. м.;

-виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в користування житлову кімнату, площею 16,3 кв. м. та частину лоджії, на яку здійснюється вихід із кімнати площею 16,3 кв.м., в межах спільної стіни з цією кімнатою;

-кухню, площею 6,5 кв. м., вбиральню, площею 1,2 кв.м., ванну кімнату, площею 2,2 кв.м., коридор площею 7,7 кв.м., вбудовану шафу площею 0,3 м2 та частину лоджії, вихід на яку здійснюється через кухню, в межах спільної стіни з кухнею - залишити в спільному користуванні всіх співвласників.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 384 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 384 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складене 07.02.2020 року.

Головуючий суддя І.Ю. Зейкан