Справа № 318/2310/19 Номер провадження №2/318/132/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2020 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді розглянувши в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми основного боргу за договором позики від 20.09.2017 року у розмірі 675947,70 грн. та 3% річних у розмірі 42279,12 грн., а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 718226,82 грн. Також просив стягнути на свою користь судовий збір. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 20.09.2017 року між ним та ОСОБА_2 , був укладений договір позики, згідно якого, позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 27000 доларів США, які зобов`язався повернути 20.08.2018 року. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики та не повернув грошових коштів у встановлений договором строк.

06 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненою позовною заявою в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу за договором позики від 20.09.2017 року у розмірі 27000 доларів США та 3% річних у розмірі 1688 доларів США, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 28688 доларів США /а.с. 48, 49/.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 11 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного провадження та відкрито провадження по справі за вказаним вище позовом з викликом сторін на 10.12.2019 року /а.с. 21, 22/.

29 жовтня 2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що з розписки укладеної 20.09.2017 року, вбачається, що вона не містить факту передання грошових коштів від позивача до відповідача та про зобов`язання повернути їх. Розписка не містить зазначення валюти грошових коштів, їх розмір, які саме долари, у якому розмірі. Відповідч зазначає, що позивач фактично грошові кошти йому не передавав, а він відповідно їх не приймав /а.с. 30-33/.

04 грудня від представника позивача адвоката Пікулика В.В. надійшла відповідь на відзив в якій він вважає безпідставними посилання ОСОБА_2 , що між сторонами по справі існувала відносини з приводу виконання робіт пов`язаних із використанням будівельних матеріалів та примусу ОСОБА_1 відповідача до складання розписки. На думку представник розписки за своєю формою і змістом є документом, який засвідчує виникнення між сторонами грошового зобов`язання за договором позики /а.с. 42-44/.

У зв`язку з перебування судді у відрядженні 10 грудня 2019 року засідання не відбулося, а розгляд справи було перенесено на 09 січня 2020 року /а.с. 57, 58/.

17 грудня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло заперечення на відзив сторони позивача в якому вона просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі обґрунтовуючи свою позицію тим, що між позивачем та відповідачем існували відносини, відповідно до яких відповідач виконував певну роботу, а у позивача, як у приватного підприємця, отримав будівельні матеріали у період 2012-2013 роки. Певна частина таких матеріалів виявилася такою, що не може бути використана у будівництві, та була повернута відповідачем позивачу. До того ж, відповідачем було сплачено певну грошову суму позивачу ще при отриманні будівельних матеріалів, але такі відомості позивачем не зазначаються. У тексті розписки не має підтвердження передачі - отримання грошових коштів, та дати їх повернення, оскільки фактично позивачем грошові кошти не передавалися. Відповідач не звертався до правоохоронних органів з викладених причин у зв`язку з тим, що проаналізувавши текст складеної розписки, зрозумів, що вона не несе зобов`язальних відносин. Крім того, в розписці не зазначено, яка саме іноземна валюта бралася в борг /а.с. 63-65/.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі /а.с. 70/. Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити із підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представники відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченні на відзив сторони позивача.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що починаючи з 2012 року він брав у ОСОБА_1 для власних потреб будівельні матеріали на суму 225 000 грн. У зв`язку зі скрутними обставинами у нього виникли проблеми з їх поверненням. 20.09.2017 року до нього та ОСОБА_6 приїхали двоє молодих чоловіків з якими вони прибули на базу ОСОБА_1 , яка розташована в районі річкового порту. Там під психологічним тиском вони разом із ОСОБА_2 склали розписки. До правоохоронних органів у зв`язку із зазначеним не звертався.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 20 вересня 2017 року між ОСОБА_1 таОСОБА_2 , була складена розписка, згідно якої, позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 27000 доларів США, які зобов`язався повернути 20 серпня 2018 року /а.с. 13/.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов`язання: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 виконав своє зобов`язання по передачі грошей належним чином. В свою чергу відповідач не повернув грошові кошти в обумовлений у розписці термін, чим не виконав свої зобов`язання.

В силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. (неналежне виконання).

На підставі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На даний час ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за розпискою не погашає, що є порушенням законних прав ОСОБА_1 .

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

В силу приписів ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не приймає до уваги позицію сторони відповідача щодо відсутності конкретизації в розписці виду іноземної валюти, яка бралася у борг, оскільки як допитаний у судовому засіданні під час розгляду справи № 318/2310/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення боргу в якості свідка ОСОБА_2 , він склав розписку на 27 000 доларів США, а ОСОБА_6 на 31 000 доларів США.

Таким чином, не виконуючи належним чином зобов`язання відповідач порушив зазначені вище норми законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 27 000,00 доларів США та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1462 доларів США, підлягають задоволенню /2018 рік 27 000 $ США (основний борг) х 365 (дні прострочення): 365 (кількість днів у 2018 році) = 810 $ США; 2019 рік 27 000 $ США (основний борг) х 294 (дні прострочення): 365 (кількість днів у 2019 році) = 652 $ США/.

Не виконуючи належним чином зобов`язання відповідач порушив зазначені вище норми законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 27000,00 доларів США та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1688 доларів США, підлягають задоволенню.

Доводи сторони відповідача, про те, що за обумовлені у розписці грошові кошти, він виконував певну роботу, а у позивача, як у приватного підприємця, отримав будівельні матеріали у період 2012-2013 роки, спростовуються матеріалами справи та не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, а тому не заслуговують на увагу суду.

Таким чином, суд встановив, що між сторонами склалися договірні правовідносини з позики, ОСОБА_2 не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті. Суд враховує встановлену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину та робить висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідач на користь позивача заборгованості у валюті визначеній у розписці.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанцій від 21.10.2019 року та 22.10.2019 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп. (за забезпечення позову) і 7124 грн. 81 коп. (за подання позову), які підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_2 пропорційно до задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 11, 16, 23, 525, 526, 599, 610, 625, 1046, 1049, 1166, 1167ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 229, 247, 259, 263-265, 268, 352-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , суму основного боргу за договором позики від 20.09.2017 року у розмірі 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США, 3% річних у розмірі 1462 (одна тисяча чотириста шістдесят два) доларів США, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 28462 (двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят два) доларів США.

В іншій частині вимог щодо стягнення відсотків річних відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 7124 грн. 81 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України). Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Повний зміст рішення складено 23 січня 2020 року.

Суддя: В. В. Васильченко