ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Максим Олексійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар М.О. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.3-12).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ДМР до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар М.О. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.1).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, справу направити для розгляду до іншого суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.2 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до Цивільного процесуального кодексу (в попередній редакції) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Крім того, відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року №3, зокрема п.42 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК (в попередній редакції)). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ДМР звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії та просила: визнати недійсним договори купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати записи про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розташованого в АДРЕСА_1 ; повернути земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи діючі положення цивільного процесуального законодавства та кореспондуючі їм роз`яснення суду вищої інстанції, оскільки спір між сторонами виник щодо нерухомого майна та на неї розповсюджується виключна підсудність, відповідно до ст. 30 ЦПК України, даний позов повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі стосовно порушень правил підсудності спростовуються матеріалами справи.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: