Справа № 472/457/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2020 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01 вересня 2000 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , який було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.09.2000 року за реєстровим № 1728.

На підтвердження факту досягнення згоди між ними, він сплатив відповідачу кошти в розмірі 1700 грн., а відповідач прийняла кошти, передала позивачу будинок, ключі від будинку.

15 вересня 2000 року на підставі вказаного договору Веселинівською філією ММБТІ йому було видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбаний житловий будинок зареєстрований і належить йому на праві особистої власності.

До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору він не звертався, оскільки в договорі купівлі-продажу зазначалось, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

На даний час позивач має намір укласти договір відчуження належного йому будинку, для чого звернувся до сектору з питань державної реєстрації Веселинівської райдержадміністрації для реєстрації відповідного договору, проте отримав відмову.

В свою чергу відповідач вважає договір купівлі-продажу дійсним та відмовляється від нотаріального посвідчення договору.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_3 позбавлений можливості розпорядитись належним йому майном, а тому звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 01 вересня 2000 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 15.06.2020 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились. Від представника позивача ОСОБА_4 в судове засідання надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, викладені в позовній заяви обставини підтверджує та проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 01 вересня 2000 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 533, згідно якого відповідач продала, а позивач купив житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5) .

Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.09.2000 року за реєстровим № 1728 (а.с. 6).

На даний час позивач має намір укласти договір відчуження належного йому будинку, для чого звернувся до сектору з питань державної реєстрації Веселинівської райдержадміністрації для реєстрації відповідного договору, проте отримав відмову через відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу (а.с. 13), а тому звернувся до суду.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 та ст. 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Аналогічні положення закону також передбачала ст. 47 ЦК України 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач за умовами письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна передала житловий будинок, ключі та документи на будинок позивачу, а позивач прийняв зазначене майно та документи, сплатив відповідачу за житловий будинок грошові кошти та користується ним протягом 19 років, відповідач при цьому позовні вимоги визнала.

Таким чином, враховуючи те, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та частково виконали взяті на себе зобов`язання, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, договір купівлі-продажу житлового будинку необхідно визнати дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 19, 76, 142, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним - задовольнити повністю.

Визнати дійсним Договір № 533 від 01.09.2000 року купівлі - продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі та зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 1728 від 15.09.2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіТустановський А.О.