Справа № 283/21/20
провадження №2/283/155/2020
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2020 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Пух Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Малинської міської ради Житомирської області,

виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області

третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2

про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

03.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 04.09.2019 року, він як голова громадської організації «Малинська правозахисна група», подав до виконавчого комітету Малинської міської ради інформаційний запит про надання інформації та документів. На що отримав відповідь від 05.09.2019 року №168/03-39, яка згідно відбитку поштового штемпеля на конверті, фактично була відправлена лише 16.09.2019 року, в порушення п`ятиденного строку.

У зв`язку з цим, 18.09.2019 року позивач направив до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Житомирській області скаргу. За результатами розгляду якої до Малинського районного суду був направлений протокол про адміністративне правопорушення від 04.11.2019 року відносно ОСОБА_2 постановою Малинського районного суду від 27.11.2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок неправомірних дій посадової особи ОСОБА_2 , щодо несвоєчасного надання інформації на запит, позивач зазнав моральної шкоди, що полягає у втраті душевного спокою; обуренні за бездіяльність відповідача; відчаї та гніві за створену відповідачем ситуацію; депресивному стані, дискомфорті в сім`ї; істотних вимушених змінах у життєвих та сімейних стосунках; погіршенні стану здоров`я; завдання шкоди соціальному престижу і ділової репутації. Зазначає, що відповідач не вибачився за порушення його прав щодо невиконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», не проявив ініціативу у досудовому врегулювання спору, не запропонував відшкодувати збитки.

ОСОБА_1 з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з Малинської міської ради Житомирської області на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 10 тисяч гривень, з виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області завданої моральної шкоди в сумі 10 0000 гривень та витрати, пов`язані з судовим розглядом справи.

В судовому засідання ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник відповідача Малинської міської ради Житомирської області Парфіненко М.М., який діє на підставі довіреності, до суду з`явився, заперечив щодо позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, вказаних у відзиві. Зокрема, зазначив, що позивач не обґрунтував в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, не довів факт завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, а також не підтвердив свої доводи відповідними доказами. Крім того, на думку відповідача, відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та спричиненням позивачу моральних страждань. Просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Представник відповідача виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області заперечив щодо позовних вимог через не доведення факту заподіяння моральних страждань та відсутності підстав для стягнення шкоди з виконавчого комітету міської ради.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 до суду не з`явилася, подала заперечення відносно позовної заяви у зв`язку з її необґрунтованістю.

Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 04.09.2019 року ОСОБА_1 , як голова громадської організації «Малинська правозахисна група», подав до виконавчого комітету Малинської міської ради інформаційний запит від 03.09.2019 року за №70/09-2019, в якому просив надати копії розпоряджень міського голови про проведення фінансування турнірів на призи призера олімпіади ОСОБА_3 за період 2012 по 2017 роки. Відповідь позивач просив надіслати поштою на адресу його проживання.

Листом №168/03-39 від 05.09.2019 року керуюча справами Сивко С. надала відповідь щодо відсутності відомостей за 2012-2016 роки в документах та надала ксерокопію розпорядження міського голови за 2017 рік.

На відбитку поштового штемпелю на конверті, в якому була направлена відповідь на запит ОСОБА_1 міститься дата - 16.09.2019 року, яка вважається датою фактичної відправки листа.

Отримавши 17.09.2019 року відповідь на запит, ОСОБА_1 на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подав скаргу від 19.09.2019 року щодо незаконних дій посадових осіб виконавчого комітету Малинської міської ради в частині несвоєчасного надання відповіді на запит відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За результатами розгляду вищезазначеної скарги головним спеціалістом відділу регіонального представництва в північних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Грибаном П. В. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно головного спеціаліста відділу документообігу, звернень громадян та контролю виконавчого комітету Малинської міської ради ОСОБА_2 за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали для розгляду до суду.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 27.11.2019 року по справі №283/2445/19 ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням (а.с.7).

Мотиви та застосовані норми права.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 1172 ЦК України вказує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Позивачем доведено факт порушення органом місцевого самоврядування строків надання відповіді на запит.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст.25 Закону «Про звернення громадян», ст.31 Закону України «Про інформацію», ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як зазначив позивач, йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у стражданнях яких він зазнав здійснюючи захист свого порушеного права у судах, тим самим витрачаючи значні зусилля та свій час для його відновлення.

Згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди.

В поданому до суду позові ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що його моральні страждання стали наслідком несвоєчасного надання відповіді на запит, в порушення вимог законодавства.

При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 тис. грн., зокрема: втрата душевного спокою - 1 тис. грн.; обурення за бездіяльність відповідачів по врегулюванню та усуненню виниклого конфлікту та порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», відсутність вибачення - 2 тис. грн.; відчай та гнів за створену відповідачем ситуацію - 1 тис. грн.; депресивний стан - 1 тис. грн.; дискомфорт у сім`ї - 1,5 тис. грн.; істотні вимушені зміни у життєвих і сімейних стосунках, порушення звичних життєвих зв`язків, значні додаткові зусилля для організації життя позивача та його сім`ї - 1,5 тис. грн.; погіршення стану здоров`я - 1 тис. грн.; завдання шкоди соціальному престижу і ділової репутації - 1 тис. грн.

Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 10000 грн., є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 1000,00 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду.

Та як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Щодо стягнення матеріальних збитків в розмірі 18,50 грн., суд вважає дану вимогу безпідставною. Витрати на відправлення скарги до регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України в Житомирській області не становить шкоду завдану відповідачами, а є такими, що пов`язані з реалізацією права позивача на звернення з скаргою до відповідних органів уповноважених на здійснення контролю за дотриманням законодавства в певній галузі.

Що стосується вимог до виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, то суд відмічає наступне: виконавчий комітет є виконавчим органом місцевого самоврядування.

Так як шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, то слід зазначити, що питання місцевого бюджету відноситься до виключної компетенції міських рад у відповідності до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а не до повноважень її виконавчого комітету.

Відповідач - це особа до якої пред`явлений позов для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно належним відповідачем є особа, яка порушила або не визнає права позивача.

ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що саме виконавчий комітет Малинської міської ради вчинив протиправні діяння (бездіяльність), які могли призвести до його моральних страждань.

В даному випадку суд вважає, що відповідачем по справі про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування повинна бути Малинська міська рада Житомирської області, а тому в задоволенні вимог до виконавчого комітету відмовляє за безпідставністю.

Керуючись ст. 3, 76,83, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268,279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Малинської міської ради Житомирської області, виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування задовольнити частково.

Стягнути з Малинської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень завданої моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Малинської міської ради Житомирської області на користь держави 2102 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя