Справа № 307/1803/18
Провадження № 2/307/60/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., розглянувши справу за позовною заявою Карпатського біосферного заповідника до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Великоуглянської сільської ради де треті особи Головне Управління держгеокадастуру в Закарпатській області, Державний реєстратор речових прав Тячівської міської ради Довгуник В.М., ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконними набуття у приватну власність та припинення права власності на земельні ділянки, про скасування реєстрації земельних ділянок, про визнання протиправними дій сільського голови та часткове скасування рішення сільської ради.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Великоуглянської сільської ради де треті особи Головне Управління держгеокадастуру в Закарпатській області, Державний реєстратор речових прав Тячівської міської ради Довгуник В.М., ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» , ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконними набуття у приватну власність та припинення права власності на земельні ділянки, про скасування реєстрації земельних ділянок, про визнання протиправними дій сільського голови та часткове скасування рішення сільської ради.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому 10 липня 2000 року згідно державного акту на право постійне користування землею серія І-ЗК №001682 передано у постійне землекористування земельну ділянку площею 2484,0 га.

Посилаючись на ст..ст. 13,19 Конституції України на ст. 93 ЗК України позивач стверджує, що на частину цієї земельної ділянки відповідачами оформлено право приватної власності, чим порушено його право користувача.

Так., згідно із витягами із рішенням Великоуглянської сільської ради №2 від 24.05.2000 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам с. Велика Уголька відповідачам були передані у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства без зазначення місця розташування та без актів встановлення меж в натурі чи абрис-схем, що унеможливлювало до часу складання технічної документації на їх земельні ділянки виявлення та узгодження спільних меж.

Згідно з планово-картографічними матеріалами, частини спірних земельних ділянок є землями природно-заповідного фонду, тобто ділянками державної власності, правом розпорядження якою мають органи державної влади, тому орган місцевого самоврядування не наділений такими повноваженнями і не має права вирішувати долю вказаних земельних ділянок за межами населеного пункту.

Згідно із укладеним між відповідачами та ФОП ОСОБА_5 договорами, останньою були проведені геодезичні роботи та виготовлено на окремі земельні ділянки (межі та місце розташування яких вказано самими відповідачами), технічні документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, розташованої на території Великоуглянської сільської ради (за межами населеного пункту), в натурі ( на місцевості).

Акт погодження меж із Карпатським біосферним заповідником від імені заповідника у одній із зазначених документацій підписано не уповноваженою особою, а саме особою, яка не мала повноважень на погодження меж із суміжними землекористувачами та вчинили такі дії без відома керівництва. Крім того, при винесенні меж земельної ділянки, яка перебуває у користуванні заповідника, в натуру (на місцевості), працівниками ДП «Закарпатгеодезцентр» було допущено ще й технічні помилки щодо встановлення фактичної межі ділянки на місцевості, в районі КПП Углянського відділення КБЗ та не включено частину ділянки, що перебуває у користуванні КБЗ, до загальної площі, що перебуває у користуванні, що мало своїм наслідком неточне відображення на публічній кадастровій карті меж користованої заповідником земельної ділянки, чим скористалися відповідачі та з допомогою спеціалістів сформували свої земельні ділянки в системі Державного земельного кадастру без погоджень із суміжними землекористувачем (заповідником), зареєстрували в ДЗК, а згодом зареєстрували право власності на ці земельні ділянки, які частково накладаються на користовану заповідником ділянку.

Прикінцеві положення до цього Кодексу (абзац другий пункту і у редакції Закону України від 02.06.2015 р. N 497-VIII) визначає, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Така реєстрація спочатку проводиться в державному земельному кадастрі (ДЗК) на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з відкриттям Поземельної книги та присвоєнням кадастрового номера, видачею витягу з ДЗК, а відтак зазначений витяг та рішення про передачу земельної ділянки у власність є підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку в реєстрі речових прав.

Згідно із пунктом 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення " Закону України "Про Державний земельний кадастр " встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У цьому пункті зазначено, що у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників.

Стверджує, що саме це право надає заповіднику підстави для подання цього позову, оскільки користування заповідником земельною ділянкою ( в т.ч. і її спірною частиною) виникло в 2000 році, а саме розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки заповідника в натурі (на місцевості) є формальною процедурою, яка слугує технічною підставою для внесення відомостей про користовану землю до Державного земельного кадастру.

Щодо розроблення технічної документації та встановлення меж земельних ділянок, які передані відповідачам у власність і які частково накладаються на користовані заповідником землі, то відомості про межі таких земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України.

Таким чином, стверджує, що законодавством передбачена одна з процедур, що передують державній реєстрації земельних ділянок в ДЗК, яка полягає у формуванні земельної ділянки як об`єкта права із подальшою її реєстрацією в ДЗК за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (положення ст.. 79-1 ЗК). У цьому випадку акт погодження меж із суміжними землекористувачами є обов`язковим документом і таке погодження повинно усунути розбіжності між суміжними землекористувачами та уникнути накладень.

Що стосується технічних документацій відповідачів, то стверджує, що дві з них при винесенні меж в натуру так сформовані, що між землями заповідника та сформованими ділянками відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 існує вільна ділянка , тобто за зазначеними графічними матеріалами заповідник та земельні ділянки кадастровий № :02:001:0041, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, пл.0,2500 га, кадастровий № :02:001:0042, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2500 га не є суміжними, а відтак у погодженні меж у 2017 році заповідник відмовив, мотивуючи тим, що за поданими відповідачами матеріалами їх ділянки не є суміжними з ділянкою заповідника. Що стосується земельної ділянки кадастровий № :02:001:0039, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2306 га, то погодження було вчинено не уповноваженою особою винятково з боку КПП Угольського відділення КБЗ (10 м. ), яке по суті виявилось за цими матеріалами відокремленим від загальної території заповідника вище значеними ділянками.

Разом з цим, звертає увагу суду на те, що погосподарським книгам Великоугольської сільської ради за відповідачами було закріплено меншу площу спірної земельної ділянки, ніж зазначена у оскаржуваному рішенні Великоугольської сілької ради №2 від 24.05.2000 року.

При цьому, стверджує, що це із-за неправомірних дій голови Великоугольської сільської ради, так як підставою прийняття вказаного рішення були облікові матеріали/ матеріали інвентаризації, яких не існує.

Тому просять суд припинити дії, які порушують право користування землями заповідного фонду та відновити становище, яке існувало до порушення права Карпатського біосферного заповідника на вільне володіння та користування землями заповідного фонду наступним шляхом:

Визнати незаконним набуття у приватну власність та припинити право власності

ОСОБА_1 , мешк. АДРЕСА_3 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :02:001:0039, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2306 га, номер запису про право власності 20584184 від 24.05.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244;

ОСОБА_2 , мешк. АДРЕСА_6 на земельну ділянку, розташовану за адресою : АДРЕСА_2 , кадастровий № :02:001:0041, призначеної для будівництва , обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, пл.0,2500 га, номер запису про право власності 20588419 від 24.05.2017 року , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, на земельну ділянку, розташовану за адресою : АДРЕСА_2 ,кадастровий № :02:001:0042, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2500 га, номер запису про право власності 20588690 від 24.05.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244 та скасувати записи про право власності на зазначені об`єкти нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

Визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :02:001:0039, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2306 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :02:001:0041, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, пл.0,2500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ,кадастровий № :02:001:0042, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2500 га.

Визнати протиправними та скасувати рішення №2 Великоуглянської сільської ради десятої сесії XXIII скликання від 24.05.2000 року в частині передання безоплатно у приватну власність присадибних земельних ділянок ОСОБА_2 загальною площею 0,85 га ( в т.ч. 0,25 під будівництво житлового будинку та О,бо га для підсобного господарства) ( п.41 рішення) та гр. ОСОБА_1 загальною площею 0,20 га під будівництво житлового будинку ( п.42 рішення) та дії сільської ради щодо погодження технічної документації із землеустрою щодо зстановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :02:001:0039, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2306 га, кадастровий № :02:001:0041, призначеної для будівництва , обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, пл.0,2500 га, кадастровий № :02:001:0042, призначеної для ведення особистого селянського господарства, пл.0,2500 га, які слугували підставою для реєстрації цих земельних ділянок в державному земельному кадастрі та в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив відносно задоволення заявлених позовних вимог, посилається на те, що позов є необґрунтований, безпідставний, ґрунтується на припущеннях в силу чого є таким, що не підлягає до задоволення.

Способами захисту своїх прав позивач відповідно до п.п. 3,10 ст.16 УК. України вибрав: припинення дій, які порушуюсь право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових службових осіб. А тому просить суд визнати незаконним набуття у приватну власність та припинення права власності відповідачів на земельні ділянки, касувати в ДЗК їх реєстрацію.

Однак, стверджує, що зміст позовних вимог абсолютно не відповідає обраному способу захисту прав та інтересів позивач, оскільки такий спосіб як визнання судом незаконним набуття у власність, припинення права власності на земельну ділянку, визнання незаконною та скасування її реєстрації взагалі не передбачений.

Натомість підставою позову, яка зазначена в позовній заяві, позивач вказав лише його право постійного користування земельною ділянкою, яке виникло 10.07.2000 року на підставі рішення Великоугольської сільради про передачу в постійне користування земельної ділянки розміром 2482,0 га, яке на його думку, порушене відповідачами шляхом оформлення права приватної власності частину зазначених земель.

Однак, стверджує, що таких підстав для задоволення позовних вимог законом не передбачено взагалі. Які саме права позивача порушено, в чому конкретно вони полягають і яке конкретно відношення мають відповідачі щодо цих віртуальних зрушень, позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України.

Посилається на ст.. 140 ЗК України, ст. 41 Конституції України, Постанову Пленуму ВСУ №7 від .6.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та стверджує, що при вирішенні питання про недійсність рішення ради та державного акту на право власності на земельну ділянку (або реєстрації права) суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання законодавства при відведенні земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок видачі та реєстрації такого акту прав особи, яка звернулась за захистом щодо володіння, користування чи розпорядженням належною їй земельною ділянкою.

Рішенням Великоуглянської сільради від 24.05.2000 року жителям села ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передано у приватну власність земельні ділянки з кадастровими номерами :02:01:0039, :02:01:0041 та :02:01:0042, які розташовані в АДРЕСА_8

Рішенням Великоуглянської сільради від 24.12.1999 року КБЗ передано у постійне користування земельну ділянку площею 2484 га та видано державний акт на право постійного користування землею 1-ЗК № 001682.

На замовлення відповідачів ФОП ОСОБА_5 розроблено та погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки на території Великоуглянської сільської ради відповідно до чинного законодавства.

Дана технічна документація містить всі необхідні документи, передбачені ст. 186,198 ЗК України та інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держкомзему України від 18.05.2010 року № 376.

Згідно п.2.1. Інструкції «встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на підставі розробленої землевпорядної документації у разі, коли власнику (користувачу) видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натурі (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками.

Жодних заяв та скарг при встановленні та погодження меж належних оповідачам земельних ділянок не надходило.

Також стверджує, що посилання позивача на те, що акти погодження меж від імені КБЗ підписано не уповноваженою особою не заслуговує на увагу, оскільки вони підписані заступником начальника відділу державної охорони КБЗ Щербою В.М., який згідно його посадової інструкції виконує обов`язки Начальника цього відділу у разі його відсутності. Крім того не є переконливим твердження позивача у позовній заяві про те, що погодження меж було вчинено не уповноваженою особою випадково з боку КПП Угольського відділення КБЗ. Їм невідомо про існування вказаної структури, окремої печатки та юридичного статусу таке відділення немає, натомість є акти погодження меж, кріплені печаткою позивача, що ним не заперечується.

З копії пояснюючої записки ОСОБА_8 та його посадової інструкції вбачається, що він за відсутності начальника відділу підписав акти погодження меж та завірив їх печаткою підприємства, що свідчить про наявність в нього таких повноважень та легітимного доступу до печатки КБЗ, а також обізнаністю інших посадових осіб позивача про проведення погодження меж.

Крім цього звертає увагу суду на те, що відповідно до інформації Великоуглянської сільради від 28.08.2018 року, згідно погосподарського обліку сільради будинок в АДРЕСА_6 в 1990 році був збудований батьком відповідача ОСОБА_2 на земельній ділянці; що була у нього в користуванні. З 1997 року передав цей будинок та земельку ділянку в користування сину - ОСОБА_2 . З дня побудови до тепер до виконкому Великоугольської сільради звернень або претензій щодо користування земельними ділянками з боку КБЗ про порушення ОСОБА_2 меж користування земельними ділянками не поступало. В 2016 році КБЗ було замовлено та виготовлено документи на землекористування їхніх земель, внесено розмежування на публічній кадастровій карті, узгоджено та підписано працівниками КБЗ, що дало змогу на узаконення належних ОСОБА_9 земельних ділянок.

Відповідно до іншої інформації Великоуглянської сільради від 28.08.2018 року, згідно погосподарського обліку сільради будинок в АДРЕСА_3 в 1990 році був збудований батьком ОСОБА_1 на земельній ділянці, що була у нього в користуванні з 1966 року. З дня побудови до тепер до виконкому Великоуглянської сільради звернень або претензій щодо користування земельними ділянками з боку КБЗ про порушення ОСОБА_1 меж користування земельними ділянками не поступало. В 2016 році КБЗ було замовлено та виготовлено документи на землекористування їхніх земель, винесено розмежування на публічній кадастровій карті, узгоджено та підписано працівниками КБЗ, що дало змогу на узаконення належних ОСОБА_1 земельних ділянок.

Фактично відповідачі, так само, як їхні батьки, які передали їм нерухоме майно та земельні ділянки, на протязі кількох десятків років безперешкодно використовували це майно для власних потреб та своїх родин. Відповідно до інформації органу місцевого самоврядування ніхто ніколи не пред`являв їх будь-які претензії щодо цього майна. Причому розмір та конфігурація земельних ділянок, зазначених у позовній заяві КБЗ, ніколи не мінялись. Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог та об`єктивну відсутність спору між сторонами, оскільки на протязі тривалого часу (як мінімум з 2000 року) КБЗ не заявляв про будь-які порушення його прав на землю відповідачами, достовірно знаючи про розмір розташування та наявність певних меж земельних ділянок. Не існувало таких порушень і на момент звернення до суду, а тому позивачем не доведено, в чому полягає перешкоджання відповідачами в користуванні землею КБЗ, в чому є сама суть порушення прав тощо.

Наведене серед інших фактичних обставин справи свідчить про те, що відповідачами жодним чином не порушувались права та інтереси позивача в галузі прав на землю, оскільки в матеріалах справи такі дані відсутні, а відповідні докази щодо цього останнім суду не надані. Крім того, позивачем не доведено належним чином факт часткового накладання земельних ділянок відповідачів на землі КБЗ, які знаходяться у нього в користуванні, не вказано які саме з трьох ділянок накладаються, на яку частину земель КБЗ, яка є площа накладання, та з яких критеріїв було це закладання встановлено.

В матеріалах позовної заяви є лише посилання на повідомлення ДП «Закарпатгеоцентр» щодо помилки при винесенні меж ділянки, яке не може само по собі слугувати доказом в розумінні вимог ст. 76 ЦПК України (доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин пактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи які встановлюються такими особами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; показаннями свідків.).

Тому просить в його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Головного Управління держгеокадастру в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду письмові пояснення в яких посилаючись ст. 55 ЗУ « Про землеустрій», п. 2.1 та 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.20110 року №376, ст.ст. 106, 198 ЗК України стверджує, що процедура, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, на замовлення гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 на підставі договорів від 14.12.2016 №1753, №1754, №1756 ФОП ОСОБА_5 розроблено та погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що знаходяться на території Великоуглянської сільської ради відповідно до чинного законодавства. Заяв та скарг при встановленні і погодженні меж земельної ділянки не надходило.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд розроблена на підставі договору №1754 від 14 грудня 2016 року між гр. ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 . Дана технічна документація містить витяг з рішення про передачу у приватну власність присадибну земельну ділянку від 24.05.2000 на підставі рішення № 2 Великоуглянської сільської ради Тячівського району. Матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів) містить опис меж від А до Б - землі гр. ОСОБА_2 , від Б до В - землі гр. ОСОБА_1 , від В до А - землі загального користування. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0041 встановлено, що КБЗ не є суміжним землекористувачем і відповідно до вимог статті 198 ЗК України погодження не здійснювалось.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства розроблена на підставі договору №1756 від 14 грудня 2016 року між гр. ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 . Дана технічна документація містить витяг з рішення про передачу у приватну власність присадибну земельну ділянку від 24.05.2000 на підставі рішення № 2 Великоуглянської сільсбкої ради Тячівського району. Матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів) містить опис меж від А до Б - землі КБЗ, від Б до В - землі ОСОБА_10 , від В до Г - землі загального користування, від Г до Д - землі КБЗ, від Д до А - землі гр. ОСОБА_1 Згідно з кадастровим планом земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0042 встановлено, що КБЗ є суміжним землевласником та землекористувачем. Щодо акта погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами зазначаємо, що у акті міститься відбиток печатки КБЗ та підпис відповідної особи. Згідно з актом передачі межових знаків земельної ділянки, який є складовою технічної документації виконавцем робіт із виготовлення технічної документації в присутності замовника та Калинівської сільської ради, здано на зберігання межові знаки у кількості 8 шт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства розроблена на підставі договору №1753 від 14 грудня 2016 року між гр. ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 . Дана технічна документація містить витяг з рішення про передачу у приватну власність присадибну земельну ділянку від 24.05.2000 на підставі рішення № 2 Великоуглянської сільсбкої ради Тячівського району. Матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів) містить опис меж від А до Б - землі ОСОБА_2 , від Б до В - землі ОСОБА_2 , від В до Г - ОСОБА_1 , від Г до Д - землі КБЗ, від Д до А - землі загального користування. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0039 встановлено, що КБЗ є суміжним землевласником та землекористувачем.

Щодо акта погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами зазначає, що у акті міститься відбиток печатки КБЗ та підпис відповідної особи. Згідно з актом передачі межових знаків земельної ділянки, який є складовою технічної документації виконавцем робіт із виготовлення технічної документації в присутності замовника та Калинівської сільської ради, здано на зберігання межові знаки у кількості 7 шт.

Таким чином вважає, що технічні документації на підставі яких оформлено право власності відповідачів на вищевказані земельні ділянки, були розроблені без порушення норм чинного законодавства.

Представник третьої особи ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» Жиган М.В. в судовому засіданні пояснила, що ДП «Закарпатгаеодезцентр» правонаступником якого є ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство», розробляло технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки заповідника в натурі (на місцевості) для внесення відомостей про користовану землю до Державного земельного кадастру. Спочатку землі заповідника не накладали на спірні земельні ділянки відповідачів, а потім коли представник заповідника показав інші межові точки виявилось, що на ці земельні ділянки накладають землі заповідника. При цьому стверджує, що ні площа земельної ділянки, що в користуванні заповідника ні до, ні після виявлення накладки спірних земельних ділянок відповідачів не змінювалась, а також не змінювалась конфігурація земельної ділянки заповідника у іншому місці при зміні конфігурації земельної ділянки заповідника у сторону на накладання на землі відповідачів.

Третя особа Державний реєстратор речових прав Тячівської міської ради Довгуник В.М., в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Третя особа ФОП ОСОБА_3 та її представив в судове засідання не з`явилися причини неявки суду не повідомили, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справу суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія І-ЗК №001682 Карпатському біосферного заповіднику переданого у постійне користування земельну ділянку площею 2484,0 га

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн , Державного реєстру Іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності належать земельні ділянки: кадастровий номер :02:001:0039 площею 2306 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:001:0040 площею 0,1694 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0041 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02:001:0042 площею 0,25га для ведення особистого селянського господарства.

Вказані земельні ділянки відповідачам передано рішенням десятої сесії двадцять третього скликання Великоугольської сільської ради №2 від 24.05.2000 року.

На підставі вказаного рішення Великоугольської сільської ради відповідачами виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( віднолення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості).

Як вбачається на замовлення відповідачів на підставі договорів від 14.12.2016 №1753, №1754, №1756 ФОП ОСОБА_5 розроблено та погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на їх земельні ділянки

Так, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд розроблена на підставі договору №1754 від 14 грудня 2016 року між гр. ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 . Дана технічна документація містить витяг з рішення про передачу у приватну власність присадибну земельну ділянку від 24.05.2000 на підставі рішення № 2 Великоуглянської сільської ради Тячівського району. Матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів) містить опис меж від А до Б - землі гр. ОСОБА_2 , від Б до В - землі гр. ОСОБА_1 , від В до А - землі загального користування. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0041 встановлено, що КБЗ не є суміжним землекористувачем і відповідно до вимог статті 198 ЗК України погодження не здійснювалось.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства розроблена на підставі договору №1756 від 14 грудня 2016 року між гр. ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 . Дана технічна документація містить витяг з рішення про передачу у приватну власність присадибну земельну ділянку від 24.05.2000 на підставі рішення № 2 Великоуглянської сільсбкої ради Тячівського району. Матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів) містить опис меж від А до Б - землі КБЗ, від Б до В - землі ОСОБА_10 , від В до Г - землі загального користування, від Г до Д - землі КБЗ, від Д до А - землі гр. ОСОБА_1 Згідно з кадастровим планом земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0042 встановлено, що КБЗ є суміжним землевласником та землекористувачем. Щодо акта погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами зазначаємо, що у акті міститься відбиток печатки КБЗ та підпис відповідної особи. Згідно з актом передачі межових знаків земельної ділянки, який є складовою технічної документації виконавцем робіт із виготовлення технічної документації в присутності замовника та Калинівської сільської ради, здано на зберігання межові знаки у кількості 8 шт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства розроблена на підставі договору №1753 від 14 грудня 2016 року між гр. ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 . Дана технічна документація містить витяг з рішення про передачу у приватну власність присадибну земельну ділянку від 24.05.2000 на підставі рішення № 2 Великоуглянської сільсбкої ради Тячівського району. Матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів) містить опис меж від А до Б - землі ОСОБА_2 , від Б до В - землі ОСОБА_2 , від В до Г - ОСОБА_1 , від Г до Д - землі КБЗ, від Д до А - землі загального користування. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0039 встановлено, що КБЗ є суміжним землевласником та землекористувачем.

Як встановлено судом технічні документації на підставі яких оформлено право власності відповідачів на вищевказані земельні ділянки, були розроблені без порушення норм чинного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 78 Земельний кодекс України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною 1, частиною 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як передбачено ч.І статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до частини 2, частини 3 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права

Відповідно до ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земель захисту прав та інтересів особиної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Зазначений перелік є вичерпним (п.8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 5.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

А відповідно до ч.1 ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що твердження позивача проте, що землі заповідника накладаються на земельні ділянки відповідачів в судовому засіданні належними доказами не підтверджено, оскільки саме пособі повідомлення ДП «Закарпатгеоцентр» щодо помилки при винесенні меж ділянки не є належним та допустимим доказом. А графічні матеріали, які ніби підтверджують цей факт, що виготовлені ДП « Закарпатгеодезцентр», суд до уваги як доказ не бере, оскільки при їх виготовленні межові знаки були встановлені самим представником заповідника без відповідачів. Цей факт в судовому засіданні підтвердила сама представник ДП « Закарпагеодезцентр М.В. Жиган, яка пояснила, що при першому виконанні технічної документації на земельну ділянку заповідника накладки на землі відповідачів не було, така появилась лише після того як представник заповідника показав інші межові точки.

Відповідно до п.3.12 Інструкції про встановлення ( відновлення) меж земельних ділянок в на турі ( на місцевості 0 та їх закріплення межовими знаками, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника ( користувача) земельної ділянки, власників ( користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним особою.

Інших доказів які б підвереджували факт накладки земель заповідника на землі відповідачів, зокрема: земельно-технічної експерти, суд не надано.

Також, суд вважає, що не заслуговує на увагу твердження позивача щодо погодження не належною особою (представником заповідника) акта погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами (відповідачами), оскілки цей акт підписаний заступником начальника відділу державної охорони КБЗ Щербою В.М., який згідно його посадової інструкції виконує обов`язки начальника цього відділу у разі його відсутності. Крім цього, з копії пояснюючої записки ОСОБА_8 та його посадової інструкції вбачається, що він за відсутності начальника відділу підписав акти погодження меж та завірив їх печаткою підприємства, що свідчить про наявність в нього таких повноважень та легітимного доступу до печатки КБЗ, а також обізнаністю інших посадових осіб позивача про проведення погодження меж.

Таким чином, виходячи з наведеного, суд вважає, що і оскаржуваним рішенням та діями голови Великоугольської сільської ради щодо прийняття цього рішення права позивача не порушено, відповідачами правомірно набуто право власності на їх земельні ділянки, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивачів.

Керуючись. ст. ст. 10, 81,89, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ч.2 ст.78, ч.ч.1,2 ст.116, ч.1 ст.122, ст..140, ч.ч.2,3 ст.152, ч.1 ст.155, ЗК України, суд,-

УХВАЛИВ

В задоволенні позову Карпатського біосферного заповідника до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Великоуглянської сільської ради де треті особи Головне Управління держгеокадастуру в Закарпатській області, Державний реєстратор речових прав Тячівської міської ради Довгуник В.М., ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконними набуття у приватну власність та припинення права власності на земельні ділянки, про скасування реєстрації земельних ділянок, про визнання протиправними дій сільського голови та часткове скасування рішення сільської ради -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Карпатський біосферний заповідник, місце знаходження м. Рахів, вул.. Красне плесо, 77, Закарпатська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Тячівський відділ Головного управління держгеокадастру в Закарпатській області, місце розташування м. Тячів, вул.. Армійська, 2, Закарпатської області.

Третя особа: Державний реєстратор речових прав Тячівської міської ради Довгуник В.М., місце розташування: АДРЕСА_7 .

Третя особа: ДП «Закарпатгеодезцентр, місце розташування м. Мукачево, вул.. М. Грушевського, 39/11, Закарпратської області.

Третя особа: ФОП ОСОБА_3 , місце розташування: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2020 р.

Суддя: Чопик В.В.