Справа № 149/1682/17
Провадження №2/149/11/20
Номер рядка звіту 46
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Поліщук Г.О.

сторін:

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмільник в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Лелітська сільська рада Хмільницького району Вінницької області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсним державного акта, встановлення розмірів та меж земельної ділянки, усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Лелітська сільська рада Хмільницького району Вінницької області, Відділ Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області про встановлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі.

Позов мотивований тим, що позивач успадкував будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а в подальшому, на підставі рішення Хмільницького районного суду від 22.10.2003 у цивільній справі № 2-1019/2003 набув право приватної власності на земельну ділянку площею 0,33 га за адресою АДРЕСА_1 . Обставини встановлені рішенням суду від 22.10.2013, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України (в редакції на момент звернення), на думку представника позивача, не потребують доказування та визнані загальновідомими. Відділ ДВС Хмільницького міськрайонного управління повідомив, що рішення суду від 22.10.2003 року неможливо виконати, оскільки не встановлені межі земельної ділянки. Позивач не погоджується з тим, що зменшилася площа його земельної ділянки, оскільки за матеріалами аерофотозйомки 1960 року площа земельної ділянки позивача становить 0,34 га. Також зазначає, що порушено його конституційне право на володіння, користування та розпорядження його приватною власністю, а рішення суду від 22.10.2003 р. у справі № 2-1019 не виконано. Позивач стверджує, що відповідачем, як суміжним землекористувачем порушено ст. 103 Земельного кодексу України, а також ч. 1 ст. 376 ЦК України, оскільки самочинно зведено гараж. Впродовж 2008-2016 років позивач неодноразово звертався до органу місцевого самоврядування щодо встановлення меж та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівлі гаража відповідача, як самочинного будівництва. Відповідно до листа виконавчого комітету Лелітської сільської ради № 47-к від 23.03.2010 сільська рада не проводила обмірів земельної ділянки позивача, хоча у листі Хмільницької міжрайонної прокуратури № 61-1450-10 від 15.06.2010 зазначено, що державні акти видані відповідачеві відповідно до розробленої технічної документації, а межі земельних ділянок відповідача узгоджені комісією Лелітської сільської ради. Листом державного комітету із земельних ресурсів відділу Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області від 13.05.2010 № 107-К-10/13 повідомлено, що в результаті контрольних промірів земельних ділянок встановлено, що площа земельної ділянки позивача - 0,3126 га, а площа земельної ділянки відповідача - 0,3126 га, площа ділянки двору, яка спільно використовується - 0,112 га відповідно по 0,0056 га кожному, згідно плану. Враховуючи викладене, позивач вважає, що у зв`язку з відсутністю обміру суміжної земельної ділянки відповідача її розміри встановлені невірно, внаслідок чого будівля гаража знаходиться не на території земельної ділянки відповідача, до того ж цей гараж збудовано без належного дозволу, без затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил, зокрема ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», оскільки відстань від входів і інших отворів гаража до вікон сусідніх житлових будинків менша ніж 10 м.

За таких обставин позивач просить встановити розмір та межі земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у володінні, користуванні вказаною земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованої будівлі гаража за вищевказаною адресою, а також стягнути з відповідача судові витрати. Також позивач просить винести окрему ухвалу та направити до органів прокуратури щодо усунення порушень вимог закону.

Ухвалою суду від 21.07.2017 відкрито провадження у справі (суддя Вергелес В.О.)

Ухвалою суду від 20.09.2017 замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача - ОСОБА_1 (суддя Вергелес В.О.).

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 11.10.2017 закінчено підготовку справи та призначено справу до судового розгляду (суддя Вергелес В.О.).

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 19.03.2018 клопотання представника позивача задоволено, призначено у справі комплексну земельно-технічну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у справі (суддя Вергелес В.О.)

Відповідно до повідомлення №2215-2217/18-21 від 12.06.2018 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз неможливо надати висновок та залишено ухвалу суду без виконання ( том 1 а.с. 235-236).

Ухвалою суду від 21.06.2018 відновлено провадження у справі (суддя Вергелес В.О.)

Відповідно до розпорядження № 34 від 03.07.2018 ( том 1 а.с. 245), протоколу повторного автоматизованого розподілу (том 1 а.с. 249) справа розподілена судді Гончарук-Аліфановій О.Ю.

Ухвалою суду від 19.09.2018 цивільну справу прийнято до провадження (суддя Гончарук-Аліфанова О.Ю.).

Ухвалою суду від 19.11.2018 клопотання позивача задоволено, призначено у справі комплексну земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у справі (суддя Гончарук-Аліфанова О.Ю.).

Ухвалою суду від 19.08.2019 відновлено провадження (суддя Гончарук-Аліфанова О.Ю.).

Ухвалою суду від 04.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (суддя Гончарук-Аліфанова О.Ю.).

04.12.2019 до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог. Заява мотивована тим, що підставою для визнання недійсним державного акта серії ЯИ № 681967 від 12.11.2019 є непогодження та порушення меж земельних ділянок з користувачами суміжних земельних ділянок, а саме з позивачем. Так, позивач був відсутній під час складення акту від 30.06.2009 щодо встановлення межових знаків в кількості 3 шт. та не підписував його. 04.06.2015 був складений повторний акт щодо проведення контрольних промірів меж земельних ділянок також позивач не підписував вказаний акт. У зв`язку з відсутністю замірів суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 розміри земельної ділянки відповідача встановлені невірно. Позивач, з урахуванням відзиву на позовну заяву та висновків експерта, просить суд: визнати недійсним державний акт серії ЯИ № 681967 від 12.11.2019, виданий на ім`я ОСОБА_1 , на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 ; усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі «гараж» за адресою: АДРЕСА_2 ; встановити розміри та межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу та проведення експертизи (том 2 а.с. 210-217).

В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, причини неявки суду не відомі. Відповідно до клопотання (т. 3 а.с. 22-25) представник позивача просить здійснювати розгляд справи за їх відсутності, підтримує заяву про уточнення позову та просить задовольнити вказані в ній вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 заперечили проти задоволення позову. Відповідач підтримав поданий ним відзив на позовну заяву (том. 1 а.с. 170-171). Відповідно до вказаного відзиву, на думку відповідача, позов є безпідставним та необґрунтованим. Так, позивач фактично користується земельною ділянкою площею 0,3126 га. Гараж по АДРЕСА_2 був збудований ще в 1981 році, належить відповідачеві на праві власності та не є самочинно збудованим, право власності зареєстроване 16.12.2008 р. У відповідача наявне право власності на земельні ділянки, що підтверджується відповідними державними актами. Також комісіями за участі спеціалістів Держземагенства, Держкомзему були проведені контрольні проміри між земельними ділянками позивача та відповідача, встановлено межові знаки у кількості 3 шт., а в подальшому що межі не порушено з часів попередніх виїздів, про що складені акти від 30.09.2009, 15.04.2010, 04.06.2015. За таких обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до заяви від 12.01.2018 ОСОБА_1 просить застосувати позовну давність (том 1 а.с. 184).

Представники третіх осіб до суду не з`явилися, представник Лелітської сільської ради надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційних справ, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено судом, позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2003 успадкував за ОСОБА_5 спадкове майно, що складається із житлового будинку по АДРЕСА_1 , який зареєстрував в ВООБТІ 15.12.2003 ( копія на а.с. 12, т. 1).

Рішенням Хмільницького районного суду від 22.10.2003 у цивільній справі № 2-1019/2003 за позовом ОСОБА_3 до Лелітської сільської ради Хмільницького району, треті особи на стороні відповідача без самостійних позовних вимог: Хмільницької об`єднаної державної податкової інспекції та ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкову земельну ділянку - позов задоволено. Визнано на ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,33 га по АДРЕСА_1 , яка належала його матері ОСОБА_5 . Рішення суду набуло законної сили 24.11.2003 (копія на а.с. 13-14, а.с. 145, т. 1). Відповідно до листа Хмільницького міськрайонного суду № 5/41/2017 від 11.10.2017 цивільна справа № 2-1019 знищена у зв`язку з закінченням терміну зберігання (копія на а.с. 146, т. 1).

Відповідно до договорів №№ 6169-08, 6170-08, 6171-08 від 20.08.2008 ОСОБА_3 уклав вказані договори з ДУ «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та створення обмінного файлу, проведення геодезичних робіт щодо встановлення координат меж земельної ділянки в державній системі координат, виготовлення технічної документації щодо складення державного акта для ведення особистого селянського господарства та створення обмінного файлу на земельну ділянку, розташування земельних ділянок АДРЕСА_1 (копії на а.с. 218-223, т. 2).

Отже, позивачем розпочато процедуру виготовлення технічної документації та оформлення державних актів на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , однак доказів завершення даної процедури та отримання державних актів, державної реєстрації вказаних земельних ділянок, суду не надано.

Свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 17.11.2008 підтверджено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності в цілому належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_2 , в тому числі і гараж літ. Б. Вказане свідоцтво зареєстроване в ВООБТІ 16.12.2008 (копія на а.с. 172, т. 1). Технічні характеристики вказаного житлового будинку господарських приміщень та споруд визначені в технічному паспорті (копія на а.с. 173-176, т. 1), а також в оглянутих в судовому засіданні матеріалах інвентаризаційних справ № 52 (53) (2948).

Відповідно до державних актів на право власності на землю ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (державний акт серії ЯИ № 681967 від 12.11.2009), а також земельної ділянки площею 0,0858 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (державний акт серії ЯИ № 681968 від 13.11.2009, які розташовані по АДРЕСА_6 (копія на а.с. 178, 179, 192, 193 т. 1).

Листом відділу ДВС Хмільницького МУЮ №02-4563 від 15.04.2004 (копія на а.с. 14 зворот, т. 1) ОСОБА_3 повідомлено про хід виконання рішення суду від 22.10.2003 у справі № 2-1019/2003.

З досліджених судом доказів встановлено, що земельні ділянки позивача та відповідача є суміжними.

Відповідно до акту від 30.06.2009 комісії, до якої входять спеціаліст відділу Держкомзему Хмільницького району, начальник відділу містобудування та архітектури Хмільницької РДА, було проведено розподіл земельної ділянки ОСОБА_1 між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та встановлено три межові знаки (підпис ОСОБА_3 відсутній) (копія на а.с. 181, т. 1). Актом від 15.04.2010 комісією, в присутності землекористувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 підтверджено, що межові знаки, встановлені 30.06.2009 року в кількості 3 шт. не порушено (підпис ОСОБА_3 відсутній) (копія на а.с. 182, т. 1). За змістом акту від 04.06.2015 комісія, до якої входять завідувач юридичного сектору Управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області, провідний спеціаліст відділу ДЗК Управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області, у присутності суміжних землекористувачів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 провівши контрольні проміри меж земельних ділянок встановили, що ОСОБА_1 у 2009 році були виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯИ № 681968 (площею 0,0858 га) та серії ЯИ № 681967 (площею 0,25 га) по АДРЕСА_2 . Межі спірної частини земельної ділянки є непорушеними з часу попередніх виїздів. Провівши обстеження земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 комісія встановила, що невідповідність площі земельної ділянки ОСОБА_3 в натурі та площі зазначеній в рішенні суду не пов`язані з зайняттям її сусідом ОСОБА_1 (від підпису акту ОСОБА_3 відмовився) (копія на а.с. 180, т. 1). План розподілу (копія на а.с. 183, 194, т. 1).

Листом відділу Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області № 107-К-10/13 від 13.05.2010, повідомлено позивача про те, що в результаті контрольних промірів земельних ділянок встановлено, що площа його земельної ділянки становить 0,3126 га, а ОСОБА_4 - 0,3323 га, площа ділянки двору, яка спільно використовується - 0,0112 га, по 0,0056 га кожному, згідно плану, акт обміру земельних ділянок не складався (копія на а.с. 15, т. 1).

Виконавчий комітет Лелітської сільської ради Вінницької області листом № 02-21-63 від 07.04.2010 повідомив позивача, що обміри його земельної ділянки проводив районний відділ земельних ресурсів, а сільська рада таких обмірів не проводила та акту обміну ділянки немає (копія на а.с. 15 зворот, т. 1). Листом Лелітської сільської ради № 03-24-197 від 18.10.2016 позивачу повідомлено, що запитувана інформація щодо надання розмірів на якій відстані збудований гараж сусіда до будинку позивача - відсутня, а розміри будівель та споруд вказуються у правовстановлюючих документах (копія на а.с. 94, т. 1).

Вінницьке обласне Головне управління земельних ресурсів листом № 466/2-421 від 16.09.2004 повідомило позивача про те, що в результатів обмірів земельних ділянок проведених Хмільницьким районним відділом земельних ресурсів встановлено, що площа його земельної ділянки - 0,3126 га, а ОСОБА_4 - 0,3323 га, площа двору, яка спільно використовується - 0,0112 га. За матеріалами аерофотозйомки 1960 року площа земельної ділянки становила - 0,34 га, а ОСОБА_4 - 0,34 га та двір спільного користування 0,01 га по 0,005 га кожному. Розбіжність між даними по результатам обмірів і матеріалів аерофотозйомки складає: по земельній ділянці ОСОБА_3 - 0,0268 га; по земельній ділянці ОСОБА_8 - 0,0071 га (копія на а.с. 16, т. 1).

Листом Хмільницької міжрайпрокуратури № 61-1450 від 15.06.2010 розглянуто звернення позивача та надано відповідь, що в ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_9 володіє земельними ділянками - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 681967, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0858 га відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ № 681968 (копія на а.с. 16 зворот, т. 1). Вказане підтверджується також листом відділу у Хмільницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 6-2-0-25-384/119-17 від 06.10.2017 (копія на а.с. 150, т. 1), державними актами ЯИ № 681967 від 13.11.2009 ( копія на а.с. 151), серії ЯИ № 681968 від 12.11.2009 (копія на а.с. 152, т. 1).

Листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області № 135-08 від 26.12.2008 на звернення позивача повідомлено, що підстав для демонтажу капітальної споруди «гаража», яка знаходиться на приватній присадибній ділянці АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_1 немає. Споруда «гараж» збудована в 1981, а на підставі рішення виконавчого комітету № 76А Лелітської сільської ради від 20.10.2008, 17.11.2008 ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 (копія на а.с. 93, а.с. 177, т.1).

Відповідно до постанови ДІМ Хмільницького МВ ГУМВС України у Вінницькій області Мельника В.В. від 19.04.2010 за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 щодо самовільних дій на земельній ділянці голови Лелітської сільської ради ОСОБА_10 , в порушенні кримінальної справи по даному факту відмовлено за відсутністю в діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України (копія на а.с. 95, т. 1).

Листом Лелітської сільської ради № 03-11/216 від 12.10.2017 представника позивача повідомлено, що в погосподарських книгах містяться такі записи: з 1991 по 1995 в погосподарській книзі № 9 за особовим рахунком № НОМЕР_2 ОСОБА_5 рахувалось 0,15 га; з 1996 по 2000 в погосподарській книзі № 4 за особовим рахунком № НОМЕР_3 ОСОБА_5 рахувалось 0,15 га; з 2001 по 2002 -0,26 га; з 2003 по день надання відповіді - 0,33 га. Також повідомлено, що відповідно до рішення Лелітської сільської ради за № 28 від 10.12.2015 здійснено перейменування АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2 (копія на а.с. 190, т. 1).

Листом Хмільницької районної державної адміністрації № 01-19/96 від 18.10.2017 (копія на а.с. 147, т. 1) повідомлено, що рішенням 14 сесії Лелітської сільської ради 1-го скликання від 10.12.1993 ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га в с. Крутнів для обслуговування житлового будинку, відомостей про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_3 у документах фонду Лелітської сільської ради немає. Копія протоколу Лелітської сільської ради від 10.12.1993 (копія на а.с. 147 зворот, 148, т. 1).

Листом виконавчого комітету Лелітської сільської ради №12-14-161 від 14.08.2017, надано відповідь на запит представника позивача та повідомлено, що Лелітська сільська рада не проводила контрольні заміри земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та земельної ділянки по АДРЕСА_2 (копія на а.с. 225, т. 2)

Висновком №6669/6670/18-21 комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи від 26.07.2019, з додатками, визначено, що на підставі проведеного дослідження, враховуючи вимоги нормативно-правових актів чинних в Україні в галузі будівництва, наявні матеріали та результати натурного обстеження, приймаючи до уваги конструктивні особливості та планувальні рішення використані при будівництві господарської будівлі, позначеної на плані БТІ літ. «Б» (гараж), встановлено, що за будівельними характеристиками, в цілому, дана будівля відповідає вимогам нормативно-правових актів чинних в Україні в галузі будівництва. Враховуючи вимоги нормативно-правових актів чинних в Україні в галузі будівництва та землевпорядкування, наявні матеріали та результати натурного обстеження встановлено, що розташування господарської будівлі літ. «Б» (гараж) та літ. «б1» (сарай), на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 , відносно межі земельної ділянки та житлового будинку літ. «А» суміжного домоволодіння АДРЕСА_1 порушує вимоги п. 15.2 (таблиця 15.2) ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», п. 5.1, п. 5.2 ДБН В.1.1-7-2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» та п. 6.1.39 (таблиця 10.6) ДБН Б 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», за яким розташування від в`їзних воріт будівлі гаражу до житлового будинку з вікнами повинно бути не менше 12 м. (з урахуванням примітки * в таблиці 10.6 та примітки 2, п. 6.1.22 ДБН Б 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»). На підставі проведеного дослідження, враховуючи вимоги нормативно-правових актів чинних в Україні в галузі землевпорядкування та наявні матеріали встановлено, що у зв`язку з відсутністю у експерта даних на земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_1 , наведених у ст. 79-1 Земельного кодексу України, встановити чи має порушення меж землекористування між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів в галузі землевпорядкування, не визнається за можливе (а.с. 86-100). Вартість проведеної експертизи 8008 грн (а.с. 101, том 2).

З досліджених судом доказів встановлено, що ні спадкодавець позивача, ні позивач не виготовили технічну документацію на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , що підтверджувало б її розмір 0,33 га. При цьому відповідач ОСОБА_1 виготовив державні акти на належні йому земельні ділянки по АДРЕСА_2 , яким присвоєно кадастрові номери та здійснив їх державну реєстрацію, отже набув право власності на ці земельні ділянки.

Згідно із частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

За змістом ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України).

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що обставини визначені рішенням суду від 22.10.2013, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України (в редакції на момент звернення), не потребують доказування та визнані загальновідомими.

Вказані доводи позивача суд відхиляє, оскільки рішенням суду від 22.10.2013 встановлені судом обставини не визнавалися загальновідомими. При цьому відповідач ОСОБА_1 не був стороною у цивільній справі № 2-1019/2003. Враховуючи викладене, обставини щодо наявності у власності позивача земельної ділянки площею саме 0,33 га підлягають доказуванню в даній справі.

На розбіжність у площі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , вказано і в листі Вінницького обласного Головного управління земельних ресурсів листом № 466/2-421 від 16.09.2004, відповідно до якого в результатів обмірів земельних ділянок проведених Хмільницьким районним відділом земельних ресурсів встановлено, що площа його земельної ділянки - 0,3126 га, а ОСОБА_4 - 0,3323 га, площа двору, яка спільно використовується - 0,0112 га. За матеріалами аерофотозйомки 1960 року площа земельної ділянки становила - 0,34 га, а ОСОБА_4 - 0,34 га та двір спільного користування 0,01 га по 0,005 га кожному. Розбіжність між даними по результатам обмірів і матеріалів аерофотозйомки складає: по земельній ділянці ОСОБА_3 - 0,0268 га; по земельній ділянці ОСОБА_8 - 0,0071 га (копія на а.с. 16, т. 1).

З актів від 30.06.2009 (копія на а.с. 181, т. 1), від 15.04.2010, 04.06.2015 встановлено, що комісією були проведені обміри, встановлювалися три межові знаки, які в подальшому не були порушені, також встановлено, що невідповідність площі земельної ділянки ОСОБА_3 в натурі та площі зазначеній в рішенні суду не пов`язані з зайняттям її сусідом ОСОБА_1 (від підпису акту ОСОБА_3 відмовився) (копія на а.с. 180, т. 1).

Позивач ОСОБА_3 відмовився підписати акт від 15.04.2010, не підписав акт від 04.06.2015, разом з тим, за змістом вказаних актів він був присутній.

В подальшому, позивачем уточнено позовні вимоги, і він просить визнати недійсним державний акт серії ЯИ № 681967 від 12.11.2019, у зв`язку з непогодженням та порушенням меж земельних ділянок з користувачами суміжних земельних ділянок. Так, позивач був відсутній під час складення акту від 30.06.2009 щодо встановлення межових знаків в кількості 3 шт. та не підписував його. 04.06.2015 був складений повторний акт щодо проведення контрольних промірів меж земельних ділянок також позивач не підписував його. У зв`язку з відсутністю замірів суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 , на думку позивача, розміри земельної ділянки відповідача встановлені невірно.

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, відповідно до яких позивач був присутній, однак відмовився підписати акт від 15.04.2010, не підписав акт від 04.06.2015, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що обміри земельних ділянок сторін не проводилися, межові знаки не встановлювалися.

Відповідно до правових висновків викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18), стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Отже, оскільки чинне законодавство не обмежує право на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акта погодження меж земельних ділянок, така відмова не є перешкодою для приватизації відповідачем земельної ділянки.

За встановлених обставин суд не вбачає підстав для скасування державного акту серії ЯИ № 681967 від 12.11.2019.

Також, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд усунути перешкоди в володінні та користуванні належної йому земельної ділянки, шляхом знесення самочинно збудованої будівлі гаража по АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом частини сьомої ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до висновком №6669/6670/18-21 комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи від 26.07.2019, з додатками, гараж літ. «Б», сарай «літ. б1» розташовані на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом з матеріалів інвентаризаційної справи № 52 (53) (2948), технічного паспорта на вказаний будинок, гараж літ. «Б», був побудований 1981 року, сарай літ. «б1» - 1983, не є самочинно збудованими та належать відповідачу ОСОБА_1 на підставі відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, збудований на земельній ділянці з відповідним призначенням.

При цьому суд враховує, що норми ДБН, на які є посилання у висновку експертизи №6669/6670/18-21від 26.07.2019 стосовно наявності порушень їх вимог, на момент будівництва гаража не були порушені, отже вказаний гараж при оформленні технічної документації на домоволодіння по АДРЕСА_1 , не був визнаний самочинно збудованим, або таким що збудований з порушенням будівельних норм.

Таким чином доводи позивача про те, що гараж відповідача є самочинно збудованим та не розташований на земельній ділянці відповідача не знайшли свого підтвердження та не доведені позивачем.

За таких обставин вказана позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Враховуючи відсутність технічної документації на земельну ділянку позивача, приймаючи до уваги висновок експерта № 6669/6670/18-21 від 26.07.2019 встановити розміри та межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 , а також чи порушені ці межі неможливо.

Окрім того, згідно правового висновку викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 350/67/15-ц від 20.03.2019, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Суд розглядає справи про відновлення меж земельної ділянки, тобто спір про поновлення права, яке існувало у разі його можливого порушення.

Враховуючи висновки експертизи № 6669/6670/18-21 від 26.07.2019, обставини справи, позовна вимога про встановлення розмірів та меж земельної ділянки також не підлягає задоволенню.

Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову, заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Судові витрати залишити за позивачем, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 142, 247, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Лелітська сільська рада Хмільницького району Вінницької області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсним державного акта, встановлення розмірів та меж земельної ділянки, усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої будівлі - відмовити повністю.

Судові витрати понесені позивачем залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 14.08.2020.

Суддя Олійник І. В.