Номер провадження: 22-ц/813/7070/20
Номер справи місцевого суду: 520/6543/14-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Громіка Р.Д. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року позовні вимоги задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №PML 500/098/2007, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. 13.07.2007 та зареєстрованим в реєстрі під номером 12524, а саме: земельну ділянку площею 0,0543 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного житлового будинку з каміння літ. «А» загальною житловою площею 116,4 кв. м., загальною площею 349,3 кв. м., та № 1,2 - огорожа, розташованих на земельній ділянці 543 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом продажу цього майна на електронних торгах за початковою ціною 5 877 842,00 гривень з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в загальній сумі 8069066 гривень за кредитним договором № МL-500/098/2007 від 13.07.2007 року, що складається з: тіло кредиту -177 237,04 Дол. США (або 3 672 787,47 гривень), сума відсотків - 17 456,69Дол. США (або 361 745,56 гривень), сума пені за прострочення виконання зобов`язань - 4034533 грн. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 3654 грн.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась безпосередньо до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій звертається з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вмотивоване тим, що судове рішення, яке оскаржується, ОСОБА_1 не отримувала, про розгляд справи не повідомлялась, жодних викликів та повісток не одержувала, а тому строк на апеляційне оскарження пропущений нею з поважних причин. Крім того, за адресою Фонтанська дорога в м. Одеса є декілька будинків за номером 74.

12 червня 2020 року від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшло клопотання про відмову у відкритті апеляційного провадження, у якому зазначені наступні обставини:

1) 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до подання позову до ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» про виділення в натурі та припинення спільної часткової власності (справа №947/26242/19), в якій зазначала, що «на теперішній час майно, співвласником якого мене визнав суд, виставлено на публічні торги лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ». Майно реалізується в межах виконавчого провадження ВП58502804. Однак в виконавчому провадженні я не є боржником, тому реалізація належного мені майна може привезти до того, що рішення суду про визнання права власності на це майно за мною, виконати буде неможливо».

2) до вищевказаної заяви ОСОБА_1 було додано інформацію із сайту СЕТАМ, на якому було зазначено і номер рішення суду, на підставі якого майно реалізувалось (№520/6543/14).

15 червня 2020 року від ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, в якому скаржник зазначає, що копію рішення не отримано нею до теперішнього часу; вона жодного разу не була повідомлена про розгляд справи ані в якості відповідача, ані в якості третьої особи, оскільки за адресою АДРЕСА_2 , а тому вказана обставина могла спричинити ситуацію, при якій повідомлення і виклики до суду до неї не потрапляли.

26 червня 2020 року від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшло заперечення на заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, в якій зазначено, що під час розгляду справи №520/6543/14 у суді першої інстанції до канцелярії суду було надано безліч документів саме ОСОБА_1 , а саме: клопотання про відкладення розгляду справи від 13.08.2014р., апеляційна скарга від 15.08.2014р., заперечення на позовну заяву від 10.03.2015р., клопотання про зупинення розгляду справи від 23.03.2015р., клопотання про зупинення розгляду справи від 21.04.2015р., заява про залучення у якості третьої особи від 20.12.2017р.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Вказана ухвала вмотивована тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення виготовлено 25 січня 2018 року, а апеляційну скаргу подано 01 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Із копії заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка підписана ОСОБА_1 24 жовтня 2019 року, вказано, що майно, співвласником якого її визнав суд виставлено на публічні торги лот №377010 системи електронних торгів арештованого майна ДП «СЕТАМ». Вказане майно реалізується в межах виконавчого провадження ВП58502804.

Апеляційним судом встановлено, що виконавче провадження за номером ВП58502804, у межах якого реалізується спірне майно, відкрито на підставі саме рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року, яке є об`єктом оскарження у даній цивільній справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що скаржнику було відомо про існування оскаржуваного рішення з моменту подачі заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, а саме з 24 жовтня 2019 року. Однак апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року було подано лише 01 червня 2020 року, що становить майже вісім місяців, коли скаржник дізналась про існування оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, викладені причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнанні апеляційним судом неповажними.

Скаржнику був наданий строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення скаржнику копії ухвали суду.

07 серпня 2020 року на виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків та надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження вмотивоване тим, що залишаючи апеляційну скаргу без руху апеляційний суд виходив із презумції обізнаності ОСОБА_1 про наявність судового рішення у справі №520/6543/14 з 24 жовтня 2019 року, тобто з часу подання до Київського районного суду м. Одеси заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, така заява дійсно була подана 24 жовтня 2019 року, а апеляційна скарга 01 червня 2020 року, проміжок між цими подіями становить сім місяців та сім днів. Однак протягом цього часу скаржник не мала змоги одержати копію рішення суду та ознайомитись з матеріалами цивільної справи, незважаючи на чисельні спроби це зробити.

Крім того, ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку зазначає, що вона звернулась до Київського районного суду м. Одеси наприкінці жовтня 2019 року із заявою про видачу копії рішення у справі та ознайомлення з матеріалами справи, де їй пояснили, що справа перебуває в Одеському апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2019 рокую, а без наявності справи копію судового рішення видано бути не може. ОСОБА_1 звернулась до Одеського апеляційного суду з проханням надати копію рішення, однак їй пояснили, що копію рішення їй видати не можуть, оскільки копію можуть видати лише у суді першої інстанції. Справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 повернулась до Київського районного суду м. Одеси в кінці лютого. У зв`язку із запровадженням обмежувальні заходи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 з матеріалами справи вона не мала можливості ознайомитись, рішення суду не надано до теперішнього часу.

З оскаржуваним рішенням суду ОСОБА_1 ознайомилась на сайті ЄДРСР.

Розглянувши заяву про усунення недоліків та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суд; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дізналась про оскаржуване рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року з 24 жовтня 2019 року, тобто з моменту подання заяви про забезпечення позову до подання позову. Обставина подання такої заяви підтверджується самою ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга подана лише 01 червня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до абз. 18 Постанови судової палати у цивільних та господарських справах ВСУ від 16.08.2017 року у постанові ВГСУ від 15 жовтня 2015 року міститься висновок про те, що оскарження судових актів через значний проміжок часу, який суттєво перебільшує встановлений законом строк, означало б вихолощення права, встановленого судовим рішенням, та порушувало б принцип правової визначеності. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати повторно відкриття провадження просто з метою повторного розгляду справи. Проста можливість існування 2 точок зору на одне питання не є підставою для перегляду, про що неодноразово як вказується у постанові наголошував Європейський суд з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нелюбін проти Росії», заява № 14502/04).

У справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) Європейський суд постановив: правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Скасування такого рішення після того, як воно набуло статусу остаточного та не підлягало оскарженню, є втручанням в право заявника на мирне володіння своїм майном (рішення у справі «Брумареску проти Румунії» від 28 жовтня 1999 року, заява № 28342/95).

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року позовні вимоги задоволено. Судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до пункту 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року (рішення чинне з 6 листопада 2002 року, заява № 48553/99) в справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України», у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Європейський Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Європейський Суд також зазначив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

За цих підстав Європейський Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 цього ж рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Крім того, чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Ураховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання ОСОБА_1 про неможливість отримати копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року не можуть бути взяті судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки жодних заяв про видачу вказаного рішення у матеріалах справи не міститься.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за даними з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуване судове рішення надіслано судом - 31.01.2018р., зареєстровано - 31.01.2018р., оприлюднено - 05.02.2018р.

Будучи обізнаною про розгляд цивільної справи за позовом «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1. про звернення стягнення на предмет іпотеки, скаржник ОСОБА_1 мала об`єктивну можливість ознайомитись із судовим рішенням за допомогою інформаційного ресурсу - Єдиного державного реєстру судових рішень, що, за її поясненнями, вона і зробила для подання апеляційної скарги, але зі спливом значного проміжку часу.

Крім того апеляційний суд зазначає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року отримано особисто ОСОБА_1 28 травня 2020 року (а.с. 237 т. 2), однак у заяві про усунення недоліків зазначено, що оскаржуване рішення не отримано нею до цього часу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік