Справа № 379/520/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Різник Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, у розмірі 3000 грн на кожну дитину, всього у розмірі 6000 грн на двох дітей щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.08.2009 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. 29.09.2012 року у них народилось двоє доньок: Даніела і Ельвіра. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2018 року шлюб між ними розірвано. Разом вони не проживають, малолітні діти знаходяться на її утриманні, добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів вони не можуть. Вона купує дітям одяг, продукти харчування, предмети фізічного розвитку, ліки та інше. Сплачує за харчування в дошкільному навчальному закладі, обов`язкові щомісячні внески. Діти займаються спортивною гімнастикою, відвідують курси англійської мови, а також підготовчі курси до школи. Діти часто хворіють, перебувають на обліку невролога та гастроентеролога. З 28.12.2018 по 09.01.2019 року діти пройшли оздоровлення в лікувально-оздоровчому місці, що знаходиться в с. Східниця Львівської області. Всі витрати здійснювала виключно вона. Вартість «життя» в Києві значно дорожча. Відповідач надавав допомогу нерегулярно, в недостатньому обсязі. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності: вантажний автомобільний транспорт, має на праві спільної сумісної власності квартиру, вантажний автомобіль, напівпричіп, а 29.09.2018 року придбав легковий автомобіль марки Toyota Camry, який зареєстрував на свого батька, однак ним користується відповідач. Відповідач інших дітей не має, інших стягнень не має, його стан здоров`я дозволяє працювати.

18.06.2019 відповідачем подано відзив на позов. (а.с.80), в якому він зазначає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені в повному обсязі, а факти, викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Жодних перемовин щодо сплати аліментів не було, сплачував грошові суми на утримання дітей по мірі можливості. Після розірвання шлюбу продовжував надавати дітям матеріальну допомогу, що підтверджується квитанціями на суму 15000 грн за 9 місяців. Також перераховував гроші дітям на банківську картку на ім`я позивачки на 16200 грн. Отже, підтверджена сума складає 3489 грн на двох дітей в місяць протягом 9 місяців. Він ніколи не відмовляв у зустрічі, чи проведенні часу з дітьми. Позивачка та діти проживають в квартирі в м. Києві, яка належить йому та позивачці на праві спільної сумісної власності, але грошову участь у придбанні 50 відсотків квартири приймали його батьки, а інші 50 відсотків сплачувались ним та позивачкою у шлюбі. Транспортні засоби за ним не зареєстровано. Автомобіль «Тойота» - це особиста власність його батька. Відповідач поступився квартирою на користь дітей, і оскільки не має іншого власного житла то вимушений проживати на орендованій квартирі. Він зареєстрований фізичною особою підприємцем, але в зв`язку з складною ситуацією на ринку задекларованих послуг, він залишився практично без доходу. З початку 2018 року доходи від підприємницької діяльності відсутні. В нього вкрай малі та нерегулярні заробітки. Отже, позов визнає частково, прохав стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень на двох дітей щомісячно.

02.07.2019 позивачкою подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач лише один раз водив дитину до лікаря і витратив на лікування дітей лише 518,38 грн. На їжу відповідачем витрачено 2417,35 грн, на одяг та іграшки 9931,3. Загалом, на одну дитину в місяць відповідач витратив 1525,67 грн. Доводи щодо неможливості надавати аліменти в розмірі 3000 грн на кожну дитину у зв`язку з тяжким матеріальним становищем відповідача не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами. Відповідач є здоровим, працездатним, і як батько, зобов`язаний утримувати малолітніх дітей. Після її звернення до суду з позовом, відповідач зняв з реєстрації вантажний автомобіль та напівпричіп, однак, продовжує працювати на інших вантажних автомобілях, які оформив на своїх батьків, та отримує доходи неофіційно. Кошти від продажу транспортних засобів є його доходом, отже він не є у дуже тяжкому матеріальному становищі. Всі доходи відповідач не декларує в цілях несплати податків. Кошти він отримує готівкою. Доказами є сторінка в інтернет ресурсах компанії Ларді-Транс, де відповідач зареєстрований як перевізник, де є відгуки замовників, які надавали йому готівку за отримані послуги. Твердження відповідача про належність йому однієї другої квартири є формальним, оскільки кошти за купівлю квартири вона повернула відповідачу, шляхом купівлі йому вантажного автомобіля та напівпричіпу. Ці кошти їй було надано її матір`ю. Отже, стан здоров`я відповідача задовільний, він є працездатною особою, займається підприємницікою діяльністю, отримав доходи від продажу транспортних засобів, не має інших дітей, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб не має.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення судового засідання без її участі. (а.с.262).

Відповідач, будучи повідомленим належним чином про час та місце судових засідань, декілька раз у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та відзив на позов, оцінивши докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі з 29.08.2009 перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Таращанскього районного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 66. (а.с.17).

Вони мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не оспорюється сторонами та підтверджується свідоцтвом про народження від 12.10.2012 року та копією рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2018 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2018 року шлюб між сторонами розірвано.(а.с.26).

Діти проживають з позивачкою, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до довідок лікаря ОСОБА_5 від 30.08.2018 року діти часто хворіюють, потребують спостереження та лікування. (а.с.18-24).

Діти Ельвіра та Даніела відвідують дошкільний навчальний заклад № 203 Святошинського району м. Києва з 01.09.2015 року.(а.с.27-28).

Згідно дублікатів квитанцій, позивачка сплачує за харчування дітей у вказаному закладі.(а.с.29-42).

Діти відвідують підготовчі курси для вступу до школи з 01.09.2018 року, які оплачує позивачка (а.с. 43-48).

Згідно довідки № 20/02/2019 від 20.03.2019 року діти ОСОБА_1 . Даніела та Ельвіра відвідують курси англійської мови в ЗНЗ «Школа- дитячий садок «Джерело» з вересня 2017 року. Сплачена загальна сума ОСОБА_1 з 01.10.2018 року складає 2235 грн. (а.с.49).

Діти займаються на відділенні художньої гімнастики КДЮСШ «Восход» з 01.09.2018 року, за період навчання всі витрати по учбово-тренувальному процесу, а також супроводження дітей на тренування та змагання здійснювалися виключно мамою.(а.с.50-56).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач є власником квартири загальною площею 47,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.25).

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ відповідач з 06.09.2017 року зареєстрований як фізична особа підприємець, основний вид діяльності: вантажний автомобільний транспорт.(а.с.13-14).

Відповідно до копій технічних паспортів від 29.08.2017, відповідач був власником вантажного сідлового тягача Renault Premium 420 держ. номер АІ17553НС 2002 року випуску, а також напівпричепу бортового Krone держ. номер НОМЕР_1 . (а.с.9-12).

З роздруківок з сайту «Auto Ria» вбачається розміщення відповідачем оголошення про продаж автомобіля «Renault Premium 2002», а також «Wolkswagen T4».(а.с.141-142).

Як вбачається з довідки від 13.06.2019 року № к-216 територіального сервісного центру №3242, станом на 13.06.2019 транспортні засоби за відповідачем не зареєстровані.(а.с.91).

З роздруківок з сайту ООО «Ларді-Транс» вбачаються докази здійснення відповідачем в період з липня 2018 року по березень 2019 року надання послуг вантажних перевезень з отриманням оплати готівкою та поштовим переказом. (а.с.129-140).

Вказані обставини підтверджуються роздруківкою про рух коштів на банківському рахунку відповідача, відкритому в АОКБ «ПриватБанк», з якої вбачається неодноразові переведення коштів від різних осіб.(а.с.177-238).

Згідно листа Держаної прикордонної Служби України від 30.08.2019 року вбачається десять перетинань державного кордону відповідачем в період з 01.04.2019 року по 04.09.2019 року на автомобілі, держ. номер АІ7553НС, що відповідає держ. номеру вищезазначеного вантажного автомобіля «Renault». Також два перетинання кордону в Борисполі, Київ ОСОБА_6 ОСОБА_7 .(а.с.169).

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли.

У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.184СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Нормами ч.1 ст.191Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачкою належними та допустимими доказами спростовано доводи відповідача щодо тяжкого матеріального стану, та щодо відсутності доходів від підприємницької діяльності з початку 2018 року.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; позивач займається вихованням малолітніх дочок, їх утримує, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує всю сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, враховує стан здоров`я дітей, які часто хворіють і потребують лікування; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є здоровим та є фізичною особою-підприємцем, який займається вантажними перевезеннями і отримує дохід; відсутність у платника аліментів інших дітей, а також непрацездатних утриманців, інші обставини, що мають істотне значення, враховує, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків малолітньої дитини, і приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 гривень щомісячно.

Згідно ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч. 6 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

В силу ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 77, 78, 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 155, 180-183, 191 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі п`ять тисяч гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09 квітня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін