Справа № 357/7581/20
У Х В А Л А

13.08.2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А.Ю. перевіривши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаною заявою, в якій просить суд: 1) визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродержинськ Дніпропетроської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 . Початком безвісної відсутності ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Дніпродзержинск Дніпропетровської області вважати з 01.01.2013 року.

Заявник зазначає, що з ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, а ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син. Ще до його народження чоловік залишив сім`ю та виїхав у відрядження у країну Лівію як медпрацівник і де перебував тривалий час.

Таким чином, останнім відомим місцем знаходження (перебування) вказаної особи є країна Лівія.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Згідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

У частині першій статті 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно до статті 43 ЦК України є відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання, крім того, фактична відсутність відомостей про місце перебування особи не є безумовною підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

Заявник зазначає про останнє місце знаходження колишьнього чоловіка у Лівії, при цьому остання не надає будь-яких доказів щодо його місця знаходження у вказаній країні (отримання громадянства чи дозволу на проживання), в тому числі звернень у відповідні органи України (Міністерство юстиції України), або у визначеному міжнародним правом порядку (відповідне посольство) з метою встановлення фактичного місця перебування (знаходження) ОСОБА_2 .

Наведена вище обставина може свідчити про передчасність звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 185, 260, 293, 315, 318, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяА. Ю. Цуранов