КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року

м. Київ

справа №761/36165/19

провадження № 22-ц/824/1422/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргупозивача ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року у складі судді Юзькової О.Л.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Шевченківького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подавала.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 18 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року, якою заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без руху, отримала 27 серпня 2019 року та, усунувши недоліки, 30 серпня 2019 року направила засобами поштового зв`язку до суду.

Звертає увагу на те, що вчасно усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду від 23 жовтня 2019 року про залишення позову без руху.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 23 жовтня 2019 року позивачем виявлені судом недоліки позовної заяви не усунуто, а відтак позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, оскаржувана ухвала не відповідає указаним нормам, що згідно статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачеві строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позов не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки містить недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження у справі, а саме, у позовній заяві відсутні відомості щодо паспортних даних та реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача та відповідача.

Окрім того, ОСОБА_1 також не підтверджено те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Так, зі змісту пунктів 2 та 10 частини третьої статті 175 ЦПК України убачається, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно норм частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву (заяву) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 176 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви (заяви) постановляє ухвалу про залишення позовної заяви (заяви) без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви (заяви) без руху зазначаються недоліки позовної заяви (заяви), спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви (заяви) без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви (заяви) у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (заявникові) (частина третя статті 185 ЦПК України).

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому відділенні відмітки про вручення судового рішення.

З матеріалів справи убачається, що копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 отримав 19 жовтня 2019 року, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення (а.с.7).

Ухвалою Шевченківького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто з підстав того, що ОСОБА_1 станом на день постановлення ухвали не усунуто недоліки позовної заяви.

23 жовтня 2019 року, тобто в день постановлення оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви, в якій останнім зазначено паспортні дані, адреса проживання та місця реєстрації, а також реєстраційні номери облікової картки платника податків як позивача, так і відповідача.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 , отримавши 19 жовтня 2019 року копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року, вже 23 жовтня 2019 року, тобто протягом установлених судом десяти днів, подав до суду заяву про усунення недоліків.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив всі необхідні дії, спрямовані на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року у строк, установлений цією ухвалою.

Таким чином, ураховуючи наведене, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції, встановивши строк для усунення недоліків позовної заяви у десять днів з дня отримання копії ухвали, будучи обізнаним про те, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали про залишення його позову без руху лише 19 жовтня 2019 року, не дотримався необхідного з урахування часу на поштову пересилку терміну, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія доходить висновку, що місцевий суд не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай