ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/144/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ілянди Олени Іванівни від імені ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, ухваленого 20 листопада 2018 року у місті Херсоні під головуванням судді Прохоренко В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 30 грудня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , з 01 травня 2018 року шлюбні відносини між сторонами були фактично припинено, вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює поваром на судні за контрактом до 01 червня 2019 року та отримує 2500 євро щомісячно, у позові просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання спільного малолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 5000 гривень щомісячно, а також стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 5000 гривень щомісячно.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2018 року позов задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 02 липня 2018 року та до повноліття дитини, та стягнути на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з 02 липня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Ілянда О.І. від імені ОСОБА_1 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування скарги покликалася на те, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина, проте не погоджується з їх розміром, у позові позивачка зазначила, що відповідач має контракт до 01 червня 2019 року та отримує заробітну плату в розмірі 2500 євро, проте не надала доказів такому твердженню, її посилання на те, що вона непрацевлаштована, спростовується її ж інформацією у мережі Фейсбук щодо її роботи з жовтня 2018 року по липень 2019 року на круїзному лайнері, на момент подачі позову та на теперішній час відповідач не працює, проживає з батьками, раніше він періодично виїжджав на заробітки за межі України, протягом 2018-2019 років хворів, значний час знаходився на лікуванні на території України, не мав достатнього заробітку та перебував на повному утриманні своїх батьків, у червні та липні 2018 року перерахував позивачці на картковий рахунок кошти на утримання сина 7787,50 гривні та 3050 гривень виходячи з мінімального розміру аліментів станом на липень 2018 року, 31 жовтня 2018 року за усною домовленістю між сторонами позивачкою було знято з банківської картки відповідача грошові кошти у розмірі 1200 євро на утримання сина, про оскаржуване рішення дізнався у вересні 2019 року від державного виконавця, у зв`язку з чим опинився в скрутному матеріальному стані, додатки до позову не доводять можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання позивачки та сина у загальному розмірі 10000 гривень, судом першої інстанції не було застосовано п. 10 постанови Кабінету міністрів України № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», згідно відмітки в паспорті моряка ОСОБА_1 перший раз уклав контракт та виїхав за кордон 11 лютого 2017 року, остання його заробітна плата в Україні до моменту виїзду складала 3200 гривень, відповідач згідний сплачувати аліменти лише на сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Мокіна І.В. вважала її такою, що задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю її вимог.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді скарги сторони свої процесуальні позиції підтримали, ОСОБА_1 та його представник Ілянда О.І. пояснили, що матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про можливість для відповідача сплачувати заявлені до стягнення аліменти, він на відміну від позивачки не має постійного місця роботи, має неповну робочу зайнятість у місті Одесі, виїжджав за межі України з наміром знайти роботу, та не знайшов, згідний та в змозі сплачувати аліменти лише на сина у сумі 2100 гривень.

Представник позивачки Мокіна І.В. вважала скаргу такою, що задоволенню не підлягає, пояснила, що сторона відповідача відхилила пропозицію сторони позивачки щодо сплати аліментів лише на утримання сина у розмірі 5000 гривень без сплати таких на утримання позивачки.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони 30 грудня 2017 року уклали шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , між ними виник спір з приводу виконання відповідачем обов`язку щодо утримання спільної дитини та позивачки.

За положеннями ст. ст. 180-182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до положень ст. 84 вказаного Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від її працевлаштування та її матеріального стану, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач має встановлений законом обов`язок щодо утримання сина ОСОБА_3 та його матері - позивачки у справі, разом з тим з наданих до суду першої та апеляційної інстанцій доказів та з врахуванням приведених норм матеріального права не вбачається такого обов`язку відповідача у визначеному місцевим судом розмірі, оскільки матеріали справи не містять належних даних щодо його працевлаштування та реального доходу, колегія суддів вважає розмір присуджених судом до стягнення аліментів завищеним, разом з тим в матеріалах справи відсутні і данні, на підставі яких відповідача належало б звільнити від виконання вказаних у позові спірних сімейних обов`язків.

За приведених обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині визначення розміру стягнених з відповідача на користь позивачки аліментів змінити, зменшити їх на утримання спільного сина сторін до 3000 гривень, на утримання позивачки до 1000 гривень, в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ілянди Олени Іванівни від імені ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2018 року в частині визначення розміру стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів змінити, на утримання сина ОСОБА_3 зменшити їх з 5000 гривень до 3000 гривень, на утримання ОСОБА_2 зменшити аліменти з 5000 гривень до 1000 гривень, в решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 10 лютого 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська