ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2020 року м. Кропивницький

справа № 399/117/19

провадження № 22-ц/4809/924/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник ТОВ «Верес»- Нижник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Чернова Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2020 року, суддя Лях М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про стягнення пені за порушення зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про стягнення пені за порушення зобов`язання.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку від 12.07.2006 серія № КР № 005381 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 5,03 га з кадастровим номером :02:000:0290, яка розташована на території Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

9.09.2011 року позивачем передано відповідачу в оренду дану земельну ділянку, що підтверджується договором оренди землі від 9.09.2011 року.

Відповідно до п. 4.1 договору оренди землі від 9.09.2011 року ТОВ «Верес» зобов`язався сплачувати йому щорічно до 31 грудня поточного року орендну плату з урахуванням коефіцієнта індексації в розмірі 1921, 28 грн., що становить 4 % від вартості землі на момент укладання договору. Виплата повинна здійснюватися в грошовій або в натуральній формі.

В 2016 році відповідач сплатив йому 7000 грн., а в 2017 році 10 000 грн.

Позивач зазначив, що при виплаті орендної плати за 2018 рік відповідач примушував орендодавців підписувати договір оренди на черговий строк після закінчення нині діючого договору оренди, який закінчується в 2021 році. Орендодавцям, які погоджувалися продовжити строк дії договору, відповідач виплатив по 10000 грн., а тим хто не давав згоди на продовження дії строку договору виплатив по 4000 грн.

Позивач такий договір не підписав і більше того попередив відповідача, що після закінчення дії строку договору, буде обробляти земельну ділянку самостійно.

Оскільки він відмовився підписати новий договір на оренду землі після 2021 року, відповідач сплатив йому із порушенням строку лише 24.01.2019 року і тільки 4065 грн., що підтверджується заявою позивача і підписом у відомості.

Відповідно до п. 4.1 договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі грошової або натуральної плати в строк до 31 грудня.

У разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня в розмірі несплаченої суми за кожний день прострочення (частина друга п.4. 3 договору оренди землі).

Орендна плата за 2018 рік виплачена з порушенням строків.

Термін прострочення складає - на 23 дні.

Пеня за прострочення зобов`язання становить 4065*23=93495,00 грн., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається зокрема, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі, а висновки суду є необґрунтованими.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.05.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Верес», у якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що позивачем не оспорюються умови договору оренди землі, які написані рукописним текстом, тому машинописний текст договору є шаблоном, який наповнюється істотними та іншими умовами договору в залежності від побажань та домовленостей сторін, які сторони і вносять до договору власноруч. Позивачем невірно визначено передбачений договором оренди, розмір орендної плати. Сума коштів, що сплачена відповідачем на користь позивача у 2012-2017 роках, за користування його земельною ділянкою, перевищує відповідний розмір передбачений умовами укладеного договору, та повинна враховуватися сторонами при проведенні розрахунків в рахунок майбутніх платежів. Факт виплати орендної плати у більшому розмірі підтверджується умовами договору та відомостями на виплату готівки.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.06.2020 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,03 га, розташована на території Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0290, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Згідно договору оренди землі від 9.09.2011 року ОСОБА_1 надав ТОВ «Верес» в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.3.1 договору оренди земельної ділянки від 9.09.2011 року встановлено, що договір укладено на 10 років з моменту реєстрації договору.

Також судом встановлено, що даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Онуфріївському районі 01.12.2011 року, що підтверджується самим договором та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Пунктом 4.1 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі грошової, натуральної та відробіткової за домовленістю сторін: у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1921, 28 грн. у строк до 31 грудня кожного року. Орендна плата не може бути меншою ніж встановлено чинним законодавством України, або натуроплата в розмірі двох тон зерна.

Суд першої інстанції зазначив, що пунктом 4.3 договору оренди землі встановлено, що податки з доходів фізичних осіб за орендовану земельну ділянку сплачується орендарем із загальної суми орендної плати орендодавця. У разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня в розмірі несплаченої суми за кожний день прострочення.

Пунктом 2.3 договору оренди землі встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: в цінах 1995 року 15010 грн. про індексована станом на 1.01.2011 року, 48032 грн.

Позивач звернувся з заявою від 24.01.2019 року до відповідача про розрахунок з ним за орендну плату земельного паю № 290 за 2018 рік в грошовому еквіваленті, та отримав цього ж дня грошові кошти в розмірі 4065 грн.

Згідно розрахунку, складеного відповідачем у відзиві, про нарахування та виплату ОСОБА_1 орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0290, виходячи зі змісту пунктів 4.1, 2.3 умов договору оренди та коефіцієнтів індексації НГО за період 2011-2018 роки, розрахованих Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, орендна плата, яку зобов`язаний був сплатити відповідач на користь позивача у 2012 - 2018 роках становила: 2012 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 4 % (ставка ОП) = 1921, 28 грн; 2013 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 4 % (ставка ОП) = 1921,28 грн; 2014 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 4 % (ставка ОП) = 1921,28 грн; 2015 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2399,68 грн; 2016 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 1,2 (коеф. інд. за 2015 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2879,62 грн; 2017 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 1,2 (коеф. інд. за 2015 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2016 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2879,62 грн; 2018 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 1,2 коеф. інд. за 2015 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2016 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2017 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2879,62 грн.

Сумарно, відповідно до умов договору, за період 2012-2018 роки включно розмір орендної плати становив 16802, 38 грн (1921,28 грн. + 1921,28 грн. + 1921,28 грн. + 2399,68 грн + 2879,62 грн + 2879,62 грн + 2879, 62 грн).

Згідно відомостей на виплату грошей та довідки, виданої ТОВ «Верес» встановлено, що ОСОБА_1 отримував орендну плату за землю за 2012 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 2034, 42 грн., за 2013 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 3367, 65 грн., за 2014 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 3369 грн., за 2015 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 4191,61 грн., за 2016 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 9085,21 грн., за 2017 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 12422,37 грн., за 2018 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 5049,54 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що надані представником відповідача копії платіжних доручень про сплату податків орендної плати ОСОБА_1 за період з 2015-2019 роки, суд не приймає до уваги, оскільки дані платіжні доручення не містять відомостей, що саме за земельну ділянку позивача було сплачено податок.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно листа виданого заступником начальника відділу у Онуфріївському районі ГУ Держгекодастру у Кіровоградській області встановлено, що коефіцієнт індексації грошової оцінки земель сільськогосподарських угідь становить за 2011 рік -1,0; за 2012 рік - 1,0; за 2013 рік -1,0; за 2014 рік - 1,249 ; за 2015 рік - 1,2; за 2016 рік -1,0; за 2017 рік - 1,0; за 2018 рік -1,0.

Згідно із наданим розрахунком відповідачем у відзиві, за умовами договору він мав сплатити позивачу 16802, 38 грн. (1921,28 грн. + 1921, 28 грн. + 1921, 28 грн. + 2399, 68 грн + 2879, 62 грн + 2879, 62 грн + 2879, 62 грн).

Згідно з довідкою, виданою ТОВ «Верес» та відомостями про виплату готівки за той самий період, станом на 31 грудня 2018 року фактично відповідачем було сплачено 34470, 26 грн. з яких 28269, 00 грн. отримано позивачем, та 6201, 26 грн. сплачено податки (ПДФО та військовий збір), що відповідно до п. 4.3 Договору сплачуються Орендарем із загальної суми орендної плати Орендодавця.

Відповідачем у 2017 році було сплачено 12422, 37 грн., з яких 10000,00 грн. отримано позивачем, та 2422, 37 грн. сплачено податки (ПДФО та військовий збір).

Позивач, посилаючись на п. 4.3 договору оренди, яким передбачено, що кінцевий розрахунок по щорічній орендній платі проводиться до завершення поточного календарного року.

Суд першої інстанції зазначив, що договір оренди, зокрема п. 4.3, не містить імперативного припису, який би встановлював заборону для орендаря сплачувати орендну плату авансом.

Не передбачено такого обмеження ні в законодавстві, ні в правилах ділового обороту у сфері користування землями приватної власності. Сплата орендної плати до спливу встановленого договором строку, в рахунок майбутніх періодів користування, але в межах строку дії договору, не суперечить змісту зобов`язання орендаря.

Суд першої інстанції зазначив, що ТОВ «Верес» зобов`язане сплачувати ОСОБА_1 орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою до 31 грудня року, у якому здійснюється таке користування, або достроково у будь-який час починаючи з часу набрання договором чинності.

Таким чином, несплата орендарем орендної плати до кінця поточного року, у якому він користувався земельною ділянкою, являється порушенням умов договору за виключенням випадків, коли орендна плата сплачена авансом у попередні періоди (роки).

Суд першої інстанції зазначив, що приймаючи до уваги встановлені обставини по справі - підстави для задоволення позову відсутні.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до норм діючого законодавства - орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати (ст. 22 цього ж Закону).

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» одним з головних прав орендодавця є право на отримання ним орендної плати у встановленому розмірі, формі, у визначений строк та у визначеному місці.

Несплата або неповна чи несвоєчасна сплата орендарем орендної плати за користування земельною ділянкою являються порушенням договору оренди, за виключенням випадків коли орендодавець доведе відсутність своєї вини. Систематичний характер таких порушень являються підставою для розірвання такого договору на вимогу орендодавця.

За приписами ст. ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У цивільному праві діє презумпція вини порушника зобов`язання, яка може бути спростована ним шляхом надання відповідних доказів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,03 га, розташована на території Деріївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:0290, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Згідно договору оренди землі від 9.09.2011 року ОСОБА_1 надав ТОВ «Верес» в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.3.1 договору оренди земельної ділянки від 9.09.2011 року встановлено, що договір укладено на 10 років з моменту реєстрації договору.

Також судом встановлено, що даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Онуфріївському районі 01.12.2011 року, що підтверджується самим договором та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Пунктом 4.1 договору оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі грошової натуральної та відробіткової за домовленістю сторін: у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1921,28 грн. у строк до 31 грудня кожного року. Орендна плата не може бути меншою ніж встановлено чинним законодавством України, або натуроплата в розмірі двох тон зерна.

Пунктом 4.3 договору оренди землі встановлено, що податки з доходів фізичних осіб за орендовану земельну ділянку сплачується орендарем із загальної суми орендної плати орендодавця. У разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня в розмірі несплаченої суми за кожний день прострочення.

Пунктом 2.3 договору оренди землі встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: в цінах 1995 року 15010 грн. проіндексована станом на 1.01.2011 року 48032 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював орендну плату за період 2012-2018 в більшому розмірі ніж передбачено договором оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вважав, що оскільки відповідач порушує його право на отримання орендної плати за 2018 рік у січні 2019 року звернувся з заявою до відповідача, 24.01.2019 року в якій просив розрахуватися за з ним за орендну земельного паю № 290 за 2018 рік в грошовому еквіваленті.

24.01.2019 року позивач отримав 4065 грн. про що свідчить підпис на заяві.

З матеріалів справи не вбачається, в рахунок чого та виконання яких зобов`язань було виплачено позивачу, 4065 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунку, складеного відповідачем у відзиві, про нарахування та виплату ОСОБА_1 орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0290, виходячи зі змісту пунктів 4.1, 2.3 умов договору оренди та коефіцієнтів індексації НГО за період 2011-2018 роки, розрахованих Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, орендна плата, яку зобов`язаний був сплатити відповідач на користь позивача у 2012 - 2018 роках становила: 2012 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 4 % (ставка ОП) = 1921, 28 грн; 2013 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 4 % (ставка ОП) = 1921,28 грн; 2014 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 4 % (ставка ОП) = 1921,28 грн; 2015 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2399,68 грн; 2016 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 1,2 (коеф. інд. за 2015 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2879,62 грн; 2017 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 1,2 (коеф. інд. за 2015 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2016 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2879,62 грн; 2018 рік: 48032 грн (НГО) х 1,0 (коеф. інд. за 2011 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2012 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2013 рік) х 1,249 (коеф. інд. за 2014 рік) х 1,2 коеф. інд. за 2015 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2016 рік) х 1,0 (коеф. інд. за 2017 рік) х 4 % (ставка ОП) = 2879,62 грн.

Сумарно, відповідно до умов договору, за період 2012-2018 роки включно розмір орендної плати становив 16802, 38 грн (1921,28 грн. + 1921,28 грн. + 1921,28 грн. + 2399,68 грн + 2879,62 грн + 2879,62 грн + 2879, 62 грн).

Позивачем зазначений розрахунок не спростований, відповідно позивач не визначив розмір орендної плати, який повинен був нараховувати і виплачувати відповідач відповідно до умов договору оренди.

Згідно відомостей на виплату грошей та довідки, виданої ТОВ «Верес» встановлено, що ОСОБА_1 отримував орендну плату за землю за 2012 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 2034, 42 грн., за 2013 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 3367, 65 грн., за 2014 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 3369 грн., за 2015 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 4191,61 грн., за 2016 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 9085,21 грн., за 2017 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 12422,37 грн., за 2018 рік з урахуванням податків і військового збору отримав 5049,54 грн.

Згідно листа виданого заступником начальника відділу у Онуфріївському районі ГУ Держгекодастру у Кіровоградській області встановлено, що коефіцієнт індексації грошової оцінки земель сільськогосподарських угідь становить за 2011 рік -1,0; за 2012 рік - 1,0; за 2013 рік -1,0; за 2014 рік - 1,249 ; за 2015 рік - 1,2; за 2016 рік -1,0; за 2017 рік- 1,0; за 2018 рік -1,0.

Приймаючи до уваги встановлені обставини суд апеляційної інстанції встановив, що позивач повинен був отримати в 2017, 2018 роках орендну плату відповідно до договору оренди в розмірі 2879, 62 грн. відповідно за кожен рік.

Згідно з довідкою, виданою ТОВ «Верес» та відомостями про виплату готівки за той самий період, станом на 31 грудня 2018 року фактично відповідачем було сплачено 34470, 26 грн. з яких 28269, 00 грн. отримано позивачем, та 6201, 26 грн. сплачено податки (ПДФО та військовий збір), що відповідно до п. 4.3 Договору сплачуються Орендарем із загальної суми орендної плати Орендодавця. Більше того, відповідачем у 2017 році було сплачено 12422, 37 грн., з яких 10000,00 грн. отримано позивачем, та 2422, 37 грн. сплачено податки (ПДФО та військовий збір).

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог зокрема, що виплата 4065 грн. отримана позивачем 23 січня 2019 року є орендною платою за 2018 рік і зазначена виплата здійснена відповідачем з порушення договору оренди.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Чернова Сергія Івановича в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 лютого 2020 року, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 18.08.2020 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: