22-ц/804/612/20
264/6980/19

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - акціонерне товариство «Сбербанк Росії»;

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Азовська сталеплавильна компанія»

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року в частині повернення заяви про забезпечення позову заявникові та на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року про повернення заяви позивачеві, постановлених у складі судді Матвєєвої Ю.О.,-

в с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Сбербанк Росії», просила припинити списання її заробітної плати та відшкодувати завдану майнову шкоду. Стягнути з відповідача суму списаної заробітної плати за період з квітня по жовтень 2019 року включно.

В обґрунтування вказувала, що 16 грудня 2013 року уклала з відповідачем договір №0940/980/Р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг. Згідно умов цього договору відповідач відкрив на її ім`я поточний рахунок та зобов`язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування. Починаючи з квітня 2019 року, з часу її працевлаштування до ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія», відповідачем було списано майже 100% її заробітної плати з метою повернення кредиту, нарахованих та несплачених відсотків. Вважає такі дії відповідача незаконними. Просила витребувати у відповідача відомості щодо суми заробітної плати, яку було списано з її рахунку за період з квітня по жовтень 2019 року включно.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, просила заборонити відповідачу здійснювати списання заробітної плати з її рахунку до набранням законної сили рішенням суду.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявниці. Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви. Залишено без руху позовну заяву з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви. Роз`яснено, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Повертаючи заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що заявником не додано підтверджень перебування у трудових відносинах із ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія» на час звернення із вказаною заявою, у самій заяві не зазначено відомостей щодо рахунків, на які позивачка просить накласти заборону списання коштів.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Повертаючи позивачу позовну заяву суд виходив з того, що рекомендований лист з копією ухвали Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року для ОСОБА_1 повернуто до суду через наявність причин, які не дали змоги виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення. Таким чином у встановлений строк недоліки позовної заяви позивачем усунуті не були.

Надходження апеляційної скарги до апеляційної інстанції та її короткий зміст

08 січня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла цивільна справа з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року в частині повернення заяви про забезпечення позову заявникові та на ухвалу від 02 грудня 2019 року про повернення позовної заяви заявникові.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 січня 2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року та від 02 грудня 2019 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України (не надано доказів порушення відповідачем прав, не подано розрахунків майнової шкоди, завданої відповідачем, не вказано номер рахунку, з якого відповідач здійснює безпідставно утримання заробітної плати позивача) є помилковим, оскільки у позивача є право самостійно визначати, якими доказами він буде доводити позовні вимоги. Суд, не має права вимагати від учасника справи надання будь-яких доказів, а повинен лише сприяти в реалізації прав, передбачених ЦПК України. Звертає увагу, що одночасно з позовною заявою було подано клопотання про витребування у відповідача доказів стосовно суми заробітної плати, яку ним було списано, оскільки останній не надав таких відомостей.

Вважає, що повернення позовної заяви з цих підстав порушує її конституційне право на судовий захист та норми цивільного процесуального закону. Ухвалу про залишення позовної заяви без руху суд постановив 29 жовтня 2019 року, однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень України, опубліковано цю ухвалу було лише 04 грудня 2019 року, а 02 грудня 2019 року суд ухвалою повернув позовну заяву. Тому вона була позбавлена можливості виконати вимоги суду щодо усунення недоліків позовної заяви.

Оскільки ухвала суду про повернення позовної заяви підлягає скасуванню, то повинно бути скасовано як безпідставну і ухвалу суду від 29 жовтня 2019 року в частині повернення заяви про забезпечення позову.

Аргументи учасників справи

АТ «Сбербанк Росії» та ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія» не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

2.Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвал в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права стосовно ухвали Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року в частині повернення заяви про забезпечення позову заявникові

Відповідно до вимог п.7 ч.1 та ч.2 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Положеннями ч.9 ст.153 ЦПК України (у редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали суду) зазначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Повертаючи заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що заявником не додано підтверджень перебування у трудових відносинах із ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія» на час звернення із вказаною заявою, у самій заяві не зазначено відомостей щодо рахунків, на які позивачка просить накласти заборону списання коштів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз зазначених процесуальних норм права приводить до висновку, що заявник звертаючись із заявою про забезпечення позову, зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, аргументувати причини, у зв`язку з якими його потрібно забезпечувати, його співмірність із позовними вимогами, надавши при цьому відповідні докази.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви про забезпечення позову, оскільки остання не відповідала вимогам ст.151 ЦПК України, не містила підтверджень перебування у трудових відносинах із ТОВ «Азовська сталеплавильна компанія» та відомостей щодо рахунків, на які заявниця просила накласти заборону списання коштів.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права стосовно ухвали Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області

від 02 грудня 2019 року

Відповідно до ст.185 ЦПК України, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, суд протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3 і 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Повертаючи позивачу позовну заяву, суд виходив з того, що рекомендований лист з копією ухвали Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року для ОСОБА_1 повернуто до суду через наявність причин, які не дали змоги виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення. Таким чином у встановлений строк недоліки позовної заяви позивачем усунуті не були.

Натомість, згідно відомостей з веб-сайта АТ «Укрпошта» ухвала суду від 29 жовтня 2019 року (номер відстеження - 781) була прийнята до відділення поштового зв`язку для на правлення ОСОБА_1 лише 21 листопада 2019 року. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень зазначена ухвала суду від 29 жовтня 2019 року була надіслана судом лише 02 грудня 2019 року та оприлюднена 04 грудня 2019 року, що також не давало змоги учаснику справи ознайомитись з текстом ухвали за допомогою реєстру судових рішень для усунення недоліків позовної заяви, яка вже була визнана неподаною та повернута позивачу ухвалою суду від 02 грудня 2019 року.

При цьому звертає увагу те, що в позовній заяві позивачем, крім поштової адреси, було зазначено номер засобу зв`язку, проте суд отримавши конверт (поштове відправлення), який повернувся без вручення, не вжив всіх необхідних заходів щодо повідомлення позивача про залишення позовної заяви без руху.

Апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні від 08 листопада 2018 року, у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була проінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

З огляду на наведене, у суду не було процесуальних підстав постановляти ухвалу від 02 грудня 2019 року, якою визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, у тому числі: залишити апеляційну скаргу без задоволення (п.1); скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (п.6).

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до ст.379 ЦПК України, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду про повернення заяви про забезпечення позову, тому апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

Ухвала суду про повернення позовної заяви з наведених вище мотивів підлягає скасуванню та направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 жовтня 2019 року в частині повернення заяви про забезпечення позову заявникові залишити без змін.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повне судове рішення складено 06 лютого 2020 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева