Справа № 209/3542/19
Провадження № 2/209/162/20
28 січня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі: секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Відповідно до умов договору 14 березня 2011 року відповідач отримав кредитний ліміт на кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (тарифи), відповідно до тарифів обслуговування якої базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, становить 3,0 (36% на рік); розмір щомісячних платежів -7% від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня = (пеня1)+(пеня2), де (пеня1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 -нараховується за кожен день прострочення кредиту, (пеня2) = 1% від заборгованості, але не менше ніж 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту або відсотками п`ять та більше днів при виникнення прострочки на суму від 50 грн. і більше.
01 січня 2013 року, згідно п.1.1.2.3.2 Умов та правил надання банківських послуг, змінено тарифний план картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно до тарифів обслуговування якої базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, становить 2,5 (30% на рік); за тратами, здійсненими в період з 01 вересня 2014 року - 2,9% (34,80% на рік); за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року - 3,6% (43,20% на рік); щомісячний платіж - -7% від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості, а з 01 квітня 2014 року - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на сумі від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.
Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, і якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.
Представники позивача позивача в судове засідання не з`явилися. Представник ОСОБА_2 надав суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника банку та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 45, 46). Представник ОСОБА_3 в уточненій позовній заяві зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення (а.с. 55 оберт).
Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч. 11 ст. 128 ЦПК України), але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин та, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 14 жовтня 2010 року, ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви б/н про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку», згідно з умовами якого відповідачу було надано платіжну кредитну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з встановленим кредитним лімітом в сумі 1200,00 грн.
У підписаній відповідачем анкеті-заяві було зазначено, що він погоджується з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погоджується з Умовами та правила надання банківських послуг та Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом він підтверджує факт отримання ним інформації про умови кредитування (а.с. 59).
Згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана сторонами 14 березня 2011 року (а.с. 60), відповідач погодився на запропоновані банком умови кредитування, зокрема про те, що:
- базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів = 3,0%;
- розмір щомісячних платежів = 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.;
- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1) = базова процентна ставка по договору / 30, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або відсотками 5 та більше днів при виникнення прострочення на суму більше 50 грн. і більше;
- відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення кредитного ліміту = 4,5%;
- штраф за порушення строків платежів більше ніж на 30 днів = 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному договору з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 62), відповідачу в період дії кредитного договору були видані наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 (термін дії - 10/2014) та № НОМЕР_2 (термін дії - 02/2018).
За час дії вказаних кредитних карт банком збільшувався та знижувався кредитний ліміт, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 61).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Враховуючи, що відповідач за своєю ініціативою звернувся до позивача із заявою для отримання кредиту/кредитної карти, підписав цю заяву на отримання кредиту із зазначенням своїх персональних даних та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», отримав на картковий рахунок кредитні кошти та платіжну кредитну карту, яка в подальшому перевипускалася, та по якій збільшувався та зменшувався кредитний ліміт, використав кредитні кошти, суд вважає, що між сторонами у справі було укладено двосторонній кредитний договір у письмовій формі.
Перевіривши розрахунок заборгованості, суд встановив, що заборгованість за тілом кредиту з 07 грудня 2015 року складала 1004,81 грн. і розмір заборгованості не змінювався до звернення позивача до суду з цим позовом. Із того часу позивач продовжив нарахувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами за процентною ставкою, вищою, ніж та, що була визначена та погоджена сторонами у підписаній відповідачем довідці про умови кредитування (а.с. 60).
У позові позивач стверджує, що з 01 квітня 2015 року була збільшена базова процентна ставка до 3,6% (43,20% на рік) за кредитним договором, і за цією процентною ставкою відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами. Також у позові позивач посилається на те, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору, тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.
Позивач не надав суду доказів того, що відповідач був належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними кошами та погоджувався з такими зміненими умовами кредитного договору.
28 лютого 2018 року закінчився строк дії кредитної картки № НОМЕР_2 , що була видана відповідачу (а.с. 62), після закінчення терміну дії кредитної картки закінчився і строк дії кредитного договору. Після закінчення строку дії кредитного договору банк взагалі втратив право нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами.
Проте, після закінчення строку дії кредитного договору позивач продовжував нараховувати проценти за користування кредитними коштами за підвищеною в односторонньому порідку процентною ставкою 43,20%, а відповідач продовжував сплачувати кошти за кредитним договором, які зараховувалися банком тільки на погашення заборгованості за збільшеними банком відсотками. Після закінчення строку дії договору відповідачем було сплачено банку на погашення кредиту 7240,72 грн.
Якби на цей період за кредитом діялабазова процентна ставка 3,0% на місяць, з якою погоджувався відповідач при укладенні кредитного договору, то за рахунок сплачених ним банку коштів, в тому числі після після закінчення строку дії договору, булоб погашено не тільки заборгованість по процетах, а і по іншим нарахуванням.
Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача таких складових заборгованості по кредиту як: 300,00 грн. - пеня та комісія, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 726,03 грн. - штраф (процентна складова), то в цій частині позову також необхідно відмовити.
Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого рівня інфляції за увесь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами у справі було укладено, як договір приєднання, умови якого були встановлені банком в розроблених ним Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах (формулярах). Відповідач за цим договором приєднався до запропонованого банком договору і не міг запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення пені та штрафів, їх розмір та порядок нарахування, банк посилається на розрахунок заборгованості, виписки по рахункам, а також на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Тарифи банку, Умови та правила надання банківських послуг, які надані суду на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення пені та штрафів.
У Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та у Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» дійсно визначені пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а у Витягу з Умов та правил надання банківських послуг містяться положення про дію договору, позовну давність та інші умов.
Проте, з урахуванням того, що надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів Банку обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містять підпису відповідача, суд вважає, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідач під час підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку був ознайомлений саме з цими документами, що він їх розумів і погодився з ними. Також не надано доказів, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів), і що в них були зазначені саме ті розмір і порядок нарахування, який вказаний у Тарифах та Умовах, що надані банком суду, і на підставі яких виконаний розрахунок пені та штрафів.
Надані роздруківки із сайту позивача Витяг з Умов і правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не можуть бути належними доказами, бо цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню судом при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що позивач, всупереч вимогам ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, не довів за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, з урахуванням положень статей 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідачки нарахованих банком пені та штрафів, тому в цій частині позову необхідно відмовити.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1004,81 грн. заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282, ЦПК України, суд
Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.