ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2799/20 Справа № 212/3575/19 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/3575/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») про поновлення на роботі.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача на посаді головного енергетика та його було звільнено з займаної посади через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Вважає, що наказом по підприємству від 23.01.2019 за № 18-ОС було безпідставно покладено нові функціональні обов`язки на головного енергетика АТ «Криворізька теплоцентраль», а тому вважає своє звільнення на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України незаконним та просить поновити його на посаді головного енергетика АТ «Криворізька теплоцентраль».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано, що наказом №18-ОС від 23.01.2019 року «Про внесення доповнень до посадової інструкції головного енергетика товариства» було внесено додаткові функції не обумовлені трудовим договором. При цьому, ці обов`язки передбачені посадовими інструкціями інших працівників, що призвело до безпідставного дублювання посадових обов`язків між двома працівниками.

Також зазначає, що підставою внесення змін до його посадової інструкції стало отримання АТ «Криворізька теплоцентраль» ліцензії на виробництво електроенергії, однак така ліцензія була отримана ним ще 27.07.2018 року та жодної діяльності по виробництву електроенергії товариство не буде провадити до затвердження тарифу та подальшого укладення договорів із споживачами, що планується не раніше 31.05.2020 року, а тому позивач вважає дії відповідача щодо доповнення його посадової інструкції нелогічними та неправомірними.

Крім того, позивач зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що наказ №18-ОС від 23.01.2019 року «Про внесення доповнень до посадової інструкції головного енергетика товариства» є чинним та ніким не скасований, а тому відсутні підстави для поновлення його на роботі, адже у трудових спорах предметом перегляду є рішення роботодавця, яким зачіпаються трудові права працівників, а не накази, що стосуються організації роботи, а тому ним обрано вірний спосіб захисту порушеного права та він має бути поновлений на роботі.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» - Богданову О.О., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді головного енергетика АТ «Криворізька теплоцентраль»

Наказом по підприємству від 23.01.2019 року за № 18-ОС, у зв`язку з отриманням АТ «Криворізька теплоцентраль» ліцензії на виробництво електричної енергії, запланованими подальшими змінами у виробництві, з метою забезпечення товариства електроенергією, всебічного контролю за виробництвом, споживанням, розподілом та відпуском електричної енергії та на підставі абзацу 7 пункту 6 Загальних положень розділу 1 Випуску № 1 ДКХП, було доповнено розділ 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції головного енергетика новими посадовими обов`язками (а.с. 41).

Листом начальника відділу кадрів було повідомлено головного енергетика Демидова В.О. про внесення змін наказом по підприємству від 23.01.2019 року за № 18-ОС до його посадової інструкції та запропоновано останньому не пізніше 25.01.2019 року звернутися до начальника відділу кадрів із відповідною заявою про надання згоди або відмови щодо продовження роботи після внесення доповнень до посадової інструкції. Роз`яснено позивачу, що в разі не отримання до 25.01.2019 року згоди на продовження роботи в нових умовах праці, 22.03.2019 року трудовий договір буде припинено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.

У вказаному повідомленні ОСОБА_1 зазначив, що він ознайомлений 24.01.2019 року з наказом від 23.01.2019 року за № 18-ОС та зазначив свою незгоду з даним наказом (а.с. 42).

20 березня 2019 року наказом в.о. генерального директора АТ «Криворізька теплоцентраль» за № 62-ОС визнано з 25.03.2019 року такою, що втратила чинність, посадову інструкцію головного енергетика АТ «Криворізька теплоцентраль», затверджену 01.11.2017 року, а також затверджено посадову інструкцію головного енергетика АТ «Криворізька теплоцентраль» із введенням її в дію з 25.03.2019 року (а.с. 96).

21 березня 2019 року комісією АТ «Криворізька теплоцентраль» складено Акт, відповідно якого 21 березня 2019 року у приміщенні відділу кадрів підприємства о 10.00 год. головному енергетику Демидову В.О. було запропоновано ознайомитися з посадовою інструкцією головного енергетика зі змінами, які було внесено на підставі Наказу від 23.01.2019 року № 18-ОС. ОСОБА_1 з посадовою інструкцією ознайомитися відмовився (а.с. 45).

21 березня 2019 року ОСОБА_1 надав заяву на ім`я в.о. генерального директора АТ «Криворізька теплоцентраль» в якій зазначив, що він відмовляється від продовження роботи після внесення змін до посадової інструкції головного енергетика, згідно наказу № 18-ОС від 23.01.2019 року, з наступних причин: ніяких змін в зв`язку з отриманням ліцензії на виробництво електричної енергії на підприємстві не відбувається; додаткові обов`язки, внесені до його посадової інструкції виконує інженер 1 категорії ВТВ у відповідності до його посадових обов`язків; вважає його звільнення формальним (а.с. 46).

Наказом по підприємству від 22 березня 2019 року №68-к звільнено головного енергетика ОСОБА_1 із займаної посади, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 47).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що у АТ «Криворізька теплоцентраль» відбулася зміна істотних умов праці головного енергетика у зв`язку із розширенням функціональних обов`язків. Звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки він відмовився від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для поновлення його на робочому місці.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Нормою частини третьої статті 32 КЗпП України передбачено, що, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обгрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Отже, під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що зміни істотних умов праці та зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників у трудових відносинах з працівником мають різні правові наслідки та не можуть ототожнюватися.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, Наказом по підприємству від 23.01.2019 року за № 18-ОС, у зв`язку з отриманням АТ «Криворізька теплоцентраль» ліцензії на виробництво електричної енергії, запланованими подальшими змінами у виробництві, з метою забезпечення товариства електроенергією, всебічного контролю за виробництвом, споживанням, розподілом та відпуском електричної енергії та на підставі абзацу 7 пункту 6 Загальних положень розділу 1 Випуску № 1 ДКХП, було доповнено розділ 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції головного енергетика новими посадовими обов`язками (а.с. 41), а саме: організація робіт із забезпеченням безперебійної роботи автоматизованої системи комерційного обліку електричної енергії та режимних замірів добового електроспоживання майданчиками товариства встановленою потужністю 150 кВт та більше; моніторинг та аналіз споживання електричної енергії, систематичний аналіз балансу електроспоживання в мережах 150 кВ, 3-5 кВ, 6 кВ, своєчасне виявлення та усунення причин небалансу; підготовка документації стосовно проведення кваліфікації когенераційної установки, укладення договору щодо продажу електричної енергії, оформлення Актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності електромереж; організація однолінійних схем електропостачання, актів аварійної броні електропостачання товариства, технічних умов на приєднання до електромереж товариства; виконання розрахунків втрат електроенергії в трансформаторах та лініях електропередач, складання та надання звітів з електропостачання в енергозбут постачальних організацій, обчислення плати за перетікання реактивної електричної енергії субспоживачам відповідно до методики; складання Актів виконаних робіт відповідно до укладених договорів про постачання електричної енергії, договорів на відшкодування енерговитрат та інших, відповідно до вимог чинного законодавства; прийняття участі у формуванні кошторису обґрунтованих річних витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання, узгодження відповідних додатків у електропостачальника.

За таких обставин судом першої інстанції вірно встановлено, що в результаті збільшення функціональних обов`язків головного енергетика АТ «Криворізька теплоцентраль» з 25.01.2019 року було істотно змінено умови праці ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що наказом №18-ОС від 23.01.2019 року «Про внесення доповнень до посадової інструкції головного енергетика товариства» було внесено додаткові функції не обумовлені трудовим договором та ці обов`язки передбачені посадовими інструкціями інших працівників, що призвело до безпідставного дублювання посадових обов`язків між двома працівниками, колегією суддів не приймаються, оскільки роботодавець на власний розсуд має право розподіляти посадові обов`язки між працівниками, та норами КЗпП України на нього покладено виключно обов`язок із належного та своєчасного повідомлення працівників про такі зміни, а не узгодження цих змін з працівниками.

При цьому, відповідачем в повній мірі було дотримано вимоги ст.32 КЗпП України в частині збереження за працівником можливості працювати за тією ж спеціальністю, кваліфікацією, посадою, тобто на посаді головного енергетика та 24.01.2019 року, тобто в межах двохмісячного строку визначеного ст. 32 КЗпП України, повідомлено ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці з 25.03.2019 року.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зміна істотних умов праці, про яку позивач був повідомлений за два місяці та від продовження роботи в яких він відмовився, відбулася за безспірної її наявності, яка була направлена на впровадження нових форм та методів в організації праці, а отже, відповідач не допустив порушення норм трудового законодавства при звільненні позивача, у зв`язку з чим останній не підлягає поновленню на роботі та заявлені з цього приводу позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: