Провадження №2/592/457/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Литовченка О.В.

за участю секретаря судового засідання Черей С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та обґрунтовує його тим, що з 01.06.2002 по 20.12.2017 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.12.2017 з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання дитини. Вказує, що дитина подорослішала та потребує збільшення коштів на утримання, а наявний у неї дохід не має можливості у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним. Просить змінити спосіб стягнення аліментів втягуваних з відповідача аліментів на її користь до 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судове засідання позивачка не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву згідно якої вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнав у повному обсязі.

Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 29.08.2018, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Судом встановлено, що Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1200 гривень щомісячно на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття, починаючи стягування з 17.11.2017 р. та аліменти сплачувати матері ОСОБА_6 (а.с. 4-5).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143цс-13,- з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження /зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку /доходу/ матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки/.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України,- розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статей 182-184 СК України, не може обмежуватися.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України,- при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 СК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, встановлений рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.12.2017 р. по справі № 592/13222/17 (провадження 2/592/3342/17) та стягувати аліменти з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Держави судовій збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Литовченко