Єдиний унікальний номер справи 754/5526/18
Провадження №22-ц/824/6986/2020
У Х В А Л А

13 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про припинення права власності на частку в квартирі та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05.02.2020 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в квартирі та визнання права власності відмовлено. Додатковим рішенням Деснянського районного суду від 25.02.2020 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 37 137,20 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.07.2020 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 лютого 2020 року та додаткове рішення від 25 лютого 2020 року залишено без змін.

03.08.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі та стягнення з позивача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 14 000 грн. та поштових витрат в розмірі 147 грн. Зазначав, що оскільки оскаржувані судові рішення апеляційною інстанцією залишено без змін, то у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Разом із заявою надав копію додатку до договору про надання правової допомоги; копію звіту про виконання договору про надання правової допомоги; копії квитанцій про сплату грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив орієнтовний розрахунок судових витрат на розгляд справи в суді апеляційної інстанції, які сторона відповідача має намір пред`явити до стягнення з позивача у разі відхилення його апеляційної скарги. За таких умов колегія суддів вважає, що таке посилання у відзиві щодо судових витрат має розцінюватися судом саме як передбачена ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідна заява.

Постанова Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 була ухвалена 30.07.2020 року, заяву про стягнення судових витрат з копіями документів стороною відповідача було подано 03.08.2020 року, тобто в межах передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку. В той же час заява відповідача ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

У відповідності до положень ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

До клопотання про стягнення судових витрат по справі відповідачем були додані копії документів на підтвердження своїх тверджень про фактичне понесення таких витрат. В той же час доказів направлення або вручення таких доказів іншим учасникам справи до суду представлено не було. За таких умов суд позбавлений можливості взяти такі докази до уваги при вирішенні питання про стягнення судових витрат, що в свою чергу обумовлює недоведеність заяви відповідача та неможливість її задоволення. Окремо при цьому колегія суддів зважає на те, що ч. 2 ст. 246 ЦПК України встановлені обмежені терміни на розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення з приводу судових витрат, а передбачена процесуальним законом процедура такого вирішення не передбачає ні стадії ухвалення рішення про відкриття провадження з цього приводу, ні можливості залишити заяву без руху задля усунення її недоліків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про недоведеність посилань відповідача на фактичне понесення ним судових витрат в ході апеляційного розгляду справи, що обумовлює відсутність підстав для задоволення заяви відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 83, 141, 270, 367 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько