П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 серпня 2020 року місто Київ

справа № 759/20564/18

провадження № 22-ц/824/9104/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Денисенком Олександром Михайловичем,

на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 11 березня 2020 року, постановлену у складі судді Миколаєць І.Ю.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ЛОКО до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум - Інвест», ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк «Хрещатик», ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди недійсною,,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач ТОВ «ЛОКО» звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Форум-Інвест», ОСОБА_1 про визнання додаткової угоди № 1 від 26 березня 200 року до договору резервування квартири № К19/89 від 27 березня 2008 року недійсною.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20 грудня 2018 року позовну заяву ТОВ «ФК «ЛОКО» прийнято до розгляду. Вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15 травня 2019 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 . Справу призначено у підготовче судове засідання на 25 липня 2019 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 25 липня 2019 року закінчено підготовче засідання, розгляд справи призначено на 13 листопада 2019 року. У Денисенка О.М. клопотання були відсутні. Справу до судового розгляду призначено на 13 листопада 019 року.

13 листопада 2019 року на стадії клопотань за клопотанням третьої особи розгляд справи відкладено на 4 березня 2020 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 4 березня 2020 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ЛОКО» до ТОВ «Форум-Інвест», ОСОБА_1 , треті особи: ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання додаткової угоди недійсною залишено без розгляду. Позовна заява залишена без розгляду на підставі ч.1 ст.257 ЦПК України.

4 березня 2020 року у судовому засіданні представник ОСОБА_1 до закінчення судових дебатів зробив заяву про стягнення витрат на правничу професійну допомогу на підставі ч.ч.3,6 ст.142 ЦПК України.

6 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко О.М. звернувся до суду з клопотанням про залучення доказів понесених судових витрат та їх розподіл. До клопотання надав копію договору про надання правової допомоги № 0916-494 від 26 грудня 2017 року, копію акту здачі-приймання виконаних робіт № 32 від 4 березня 2020 року, копію рахунку № 27163 від 4 березня 2020 року на суму 10871 грн.35 коп., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 1731 від 18 квітня 2002 року, копію адвокатського ордеру.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11 березня 2020 року у задоволенні заяви Денисенка О.М. відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник ОСОБА_1 адвокат Денисенко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким здійснити розподіл судових витрат, поклавши на позивача - ТОВ «ФК «ЛОКО» судові витрати у розмірі 108721,35 грн., які ОСОБА_1 має сплатити у зв`язку з розглядом справи у Святошинському районному суді м.Києва. В апеляційній скарзі посилається на те, що відмова Святошинського районного суду м.Києва у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат з тієї підстави, що до вказаної заяви не було додано доказів фактичної оплати таких витрат прямо суперечить ст.141 ЦПК України, а відтак ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Побережник А.О., яка представляє інтереси ТОВ «ФК «ЛОКО» просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Якушева А.Г. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «ЛОКО» - адвокат Побережник А.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила постановлену судом першої інстанції ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Як зазначалося раніше позовна заява ТОВ «ФК «ЛОКО» залишена без змін у зв`язку з поданням позивачем до суду заяви про залишення позову без розгляду.

У разі залишення позову без розгляду питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.142 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною шостою ст142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необгрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Звертаючись 4 березня 2020 року до суду з заявою про понесені відповідачкою ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу та намір подання протягом п`яти днів з часу ухвалення судового рішення доказів на підтвердження таких витрат, а також у клопотанні від 6 березня 2020 року про залучення доказів понесених судових витрат та їх розподілу, представник відповідача аргументів щодо необґрунтованості дій позивача не навів.

Сам по собі факт залишення позивачем позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

На ряду з цим, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежного від обгрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для констатування факту необгрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду із клопотанням про залишення позову його без розгляду судом не встановлено.

Крім того, представником відповідача не підтверджено достатніми засобами доказування факт того, що дії позивача при поданні позову були необгрунтованими. Судом першої інстанції при постановленні ухвали про залишення позову без розгляду не встановлено фактів зловживання стороною позивача своїми правами.

Незважаючи на те, що мотиви, з яких суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви, суперечать ч.8 ст.141 ЦПК України, але оскільки висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви є правильним, підстав для зміни або скасування постановленої судом першої інстанції ухвали немає. Правильне по суті р судове рішення не може бути скасовано лише з формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги висновку суду про відсутність підстав для задоволення заяви не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.126, 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Денисенком Олександром Михайловичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 11 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 14 серпня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус