Провадження № 2/362/506/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

17 серпня 2020 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Марчука О.Л.,

при секретарі - Лущик Т.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідно до письмового договору відповідач отримав від нього позику в сумі 6 500 доларів США на строк до 10 грудня 2017 року. Оскільки вказану суму позики за договором відповідач не повернув, позивач просить стягнути з останнього суму боргу в розмірі еквівалентному 6 500 доларів США в розмірі 180 407 гривень 31 копійка, проценти в розмірі 3 039 доларів США 60 центів та 3 % річних в сумі 6 572 гривні 53 копійки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити вимоги позову з викладених у ньому підстав та не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Враховуючи, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суду невідоме, відповідач був повідомлений про місце, день і час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи в порядку передбаченому статтею 128 ЦПК України, не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними.

Оскільки, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та представник позивача не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

10 грудня 2015 року між сторонами укладено договір позики грошей відповідно до якого відповідач отримав у позивача грошові кошти в сумі 6 500 доларів США та зобов`язався повернути позику в строк до 10 грудня 2017 року (а.с. 12).

Із змісту позовної заяви та пояснень представника позивача судом встановлено, що у зазначений в договорі позики строк, відповідач не повернув позивачу суму позики за укладеним між ними договором.

Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума позики складає 6 500 долларів США

Так, сума боргу в національній валюті станом на дату подачі позову складає 180 407 гривень 31 копійка.

Відсоткову ставку в укладеному між сторонами договорі позики не визначено.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Рішеннями Правління Національного банку України за вказаний період, що досліджено судом «Про розмір облікової ставки», облікову ставку Національного банку України за вказані періоди прострочення відповідачем позики було встановлено на відповідному рівні за конкретний період.

При цьому, вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування позикою та 3 % річних за прострочення зобов`язання, суд обов`язково враховує правову позицію, що викладено у постанові Верховного Суду України по справі № 6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року, відповідно до якої: у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України; окрім того, підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

Сума процентів у національній валюті станом на дату подачі позову складає 84 363 гривні 89 копійок за період з 10.12.2015 року по 19.11.2018 року.

Сума 3 % річних за період з 11.12.2017 року по 19.11.2018 року складає 6 572 гривні 53 копійки.

Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 10 грудня 2015 року та не повернув останньому суму позики у визначеному розмірі, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача встановленої суми заборгованості та відповідних процентних нарахувань.

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 137, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 280 - 282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 9 539 (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) доларів США 60 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 20 листопада 2018 року становить еквівалент 264 771 (двісті шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят одна) гривня 20 копійок, 6 572 (шість тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 53 копійки та 3 133 (три тисячі сто тридцять три) гривні 84 копійки у відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду - 17 серпня 2020 року.