Справа № 539/4637/19
Провадження № 2/539/308/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Гусак А.О.,
сторони по справі у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування.
Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який проживав у АДРЕСА_1 .
Заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори подали: вона його донька ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 , а дружина спадкодавця та її мати є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині і спадщину вона прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно з ним проживала.
Згідно заповіту, який склав за життя ОСОБА_3 , 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 він залишив своїм дітям: їй ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках.
Таким чином, після смерті батька, вона та її брат успадкували по 5/24 частини будинку, а мати успадкувала 2/24 частини будинку.
Власником іншої 1/2 частини будинку була її мати ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла і яка усе належне їй на день смерті майно залишила їй ОСОБА_1 .
Згідно спадкової справи, спадкоємицею на майно спадкодавиці ОСОБА_4 є вона її донька ОСОБА_1 .
При зверненні нею до нотаріуса, в отриманні свідоцтва про право на спадщину на частину домоволодіння отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нього.
Просила суд ухвалити рішення яким визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності подружжя на будинок АДРЕСА_1 становить 1/2 частину.
Визнати за нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 19/24 часток будинку АДРЕСА_1 та складається по вул АДРЕСА_2 Дейкала з:житлового будинку А-1; погребу Б; сараю-літньої кухні В; вбиральні Г; сараю Д; огорожі №1; воріт №2.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник відповідача Засульської сільської ради Лубенського району в судове засідання не з`явився, згідно наданого листа просив справу слухати у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося та розгляд справи відбувся на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 29.05.2009 року виконавчим комітетом Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №19 (а.с.7), який був батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.9) та копією свідоцтвами про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.10) та серії НОМЕР_5 (а.с.11).
Своїм заповідальним розпорядженням від 08.01.2009 року, ОСОБА_3 належну йому 1/2 частину житлового будинку з відповідної частиною господарських будівель АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , залишив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках (а.с.12).
Крім цього, обов`язкову частину спадщини мала дружина спадкодавця ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, однак, не оформила свої спадкових прав.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 12.12.2011 року виконавчим комітетом Войнихівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №38 (а.с.8), яка була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.9) та копією свідоцтвами про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с.10) та серії НОМЕР_5 (а.с.11).
Своїм заповідальним розпорядженням від 13.07.2009 року, ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і усе те, на що за законом вона матиме право залишила ОСОБА_1 (а.с.13).
Постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.02.2019 року та 02.09.2019 року, виданих державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 , а саме на відповідні частини домоволодіння, що належали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, а також у зв`язку з невизначеністю розміру частки, що належала ОСОБА_4 (а.с.14-15).

Крім цього, з вказаних постанов вбачається, що у Другій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №525/2009 року на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі заяв про прийняття спадщини за заповітом від доньки спадкодавця ОСОБА_1 та сина спадкодавця ОСОБА_2 . Крім цього, відповідно до ст.1241 ЦК України на обов`язкову частку у спадщини є дружина спадкодавця ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, інших заяв немає. Також, 24.05.2012 року у Першій Лубенській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №239/2012 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на підставі про прийняття спадщини від доньки спадкодавиці ОСОБА_1 , інших заяв немає.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута на час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України).

Судом встановлено, що спадкове домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної власності подружжя, тобто, кожному з них фактично належало по 1/2 частині.

Відповідно, після прийняття обов`язкової частки спадкового домоволодіння, ОСОБА_4 належало 2/24 частини будинку.

П.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Ч.ч. 3,4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13.

Крім цього, порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. за № 12/5-126, в якому надано роз`яснення по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до набрання чинності Постанови КМУ від 05.08.1992 р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», якою вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовлений станом на 08.11.2018 року, який складається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, характеристики будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до яких житловий будинок під літерою «А-1» має загальну площу 61,7 кв.м., житлову площу 33,0 кв.м. При цьому, господарство включає: погріб Б; сарай-літню кухню В; вбиральню Г; сарай Д; огорожу №1; ворота №2.

Таким чином, спадкодавець набув право власності на частину вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд до введення в дію наведених нормативно-правових актів, а саме в період часу з 1969 року по 1985 рік, так як виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації цього права.

Розмір успадкованої частки становить 19/24 часток з урахуванням прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 .

Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості визнати право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оплату судових витрат взяла на себе позивач і не прохає стягувати з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4,89,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві спільної сумісної власності подружжя на будинок АДРЕСА_1 становила 1 АДРЕСА_3 2 частину.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 19/24 часток будинку АДРЕСА_1 відповідною частиною АДРЕСА_1 та складається з: житлового будинку А-1; погребу Б; сараю-літньої кухні В; вбиральні Г; сараю Д; огорожі №1; воріт №2

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

- відповідач Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області, адреса місця знаходження: с.Засулля, вул.Молодіжна,78 Лубенського району Полтавської області, Код КОАТУУ: НОМЕР_7 .

- третя особа ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 06 лютого 2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова