ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.
суддів Єлізаренко І.А., Петешенкової М.Ю.
за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2019 року заявник звернувся до суду з заявою про скасування тимчасової заборони у виїзді за межі України.
Просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, котре було встановлене йому на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2017 року у справі 200/13679/17 провадження № 6/200/224/17, за поданням старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Григорчука П.В. про обмеження виїзду боржника ОСОБА_2 за кордон до виконання ним своїх зобов`язань (а.с.38-40).
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Шевченківський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задоволено.
Скасоване тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2/205/4242/2014, виданим 03 березня 2015 року, вжите ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2017 року у справі 200/13679/17 (провадження №6/200/224/17) (а.с.66-69).
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.
Зазначає, що лише після прийняття судом ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 почав погашати суму боргу. Тобто, саме це обмеження слугує належним стимулом для виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань (а.с.72-74).
Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, виходив з того, що заява про скасування у праві виїзду за межі України обґрунтована необхідністю отримання медичної допомоги за межами країни, тому суд прийшов до висновку про необхідність скасування обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Крім того, після постановлення ухвали від 16 серпня 2017 року, боржником частково виконано зобов`язання, котре стало підставою для її винесення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Згідно із ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Частинами 5 та 7 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.
Законом встановлений чіткий зв`язок між тимчасовим обмеженням у праві виїзду боржника за межі України і причиною з якої воно може бути застосовано, ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.
Заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_2 мотивує тим, що він є інвалідом 2 групи та потребує лікування, здійснення якого не можливо здійснити в Україні.
Внаслідок цього є необхідність у виїзді за межі України для лікування. Інвалідність отримана ним внаслідок поранення, отриманого у зоні АТО у складі добровольчих формувань.
До виїзду у зону АТО він справно виконував свої зобов`язання покладені на нього за рішенням суду. У виконанні рішення суду була перерва, проте вона виникла саме через перебування у зоні АТО, отримання важкого поранення та подальшого лікування.
Після виписки з лікарні за першої ж можливості незважаючи на інвалідність ним належним чином виконуються свої зобов`язання покладені рішенням суду.
Таким чином, причини затримки у виконанні своїх зобов`язань є безумовно поважними та не можуть за будь-яких обставин вважатись ухиленням від їх виконання.
Встановлено, що на виконанні Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження 49363709 з виконання виконавчого листа № 2/205/4242/2014 виданого, 03 березня 2015 про стягнення у загальному розмірі 237 901, 23 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
16 серпня 2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська постановлено ухвалу у справі № 200/13679/17, провадження №6/200224/17, за поданням старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ у Дніпропетровській області Григорчука П.В. про обмеження виїзду боржника ОСОБА_2 за кордон до виконання ним своїх зобов`язань за вищезазначеним виконавчим листом, яка на даний час перебуває на виконанні в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби.
Зобов`язання за виконавчим документом 2/205/4242/2014 виконується боржником ОСОБА_2 , відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».
ОСОБА_2 має інвалідність ІІ групи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 виданим 03 квітня 2019 року.
З поданих заявником медичних документів вбачається, що ОСОБА_2 має діагноз остомія великогомілкової та малогомілкової кісток справа. Хронічний остеомієліт правої гомілки, посттравматична контрактура правого колінного та гомілково-ступневого суглобу. ПФС 2 ступеню, порушення функції опори та ходи 2 ступеню.
Лікувальні та трудові рекомендації консультації та лікування у ортопеда-травматолога та генного-інженера володіючих сучасними методами генної інженерії, а саме за кордоном у зв`язку з відсутністю даних спеціалістів в Україні.
Після постановлення ухвали від 16 серпня 2017 року, боржником частково виконано зобов`язання, котре стало підставою для її винесення.
З матеріалів справи вбачається та представником виконавчої служби у судовому засіданні в суді першої інстанції підтверджено, що ОСОБА_2 не ухиляється від виконання рішень суду про стягнення коштів, однак через стан здоров`я не працює, тому одноразово погасити усю заборгованість на даний час можливості немає.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо скасування тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, котре було встановлене йому на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2017 року у справі 200/13679/17 провадження № 6/200/224/17.
Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: