Справа № 306/1210/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

переглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 21 травня 2020 року (у складі судді Жиганської Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про знесення самочинної прибудови та зобов`язання учинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у червні 2018 р.

Просив:

-Зобов`язати ОСОБА_4 знести незаконну прибудову ванну і туалет до квартири АДРЕСА_1 , а витяжну газову трубу вивести за стріху будівлі квартири.

Обґрунтував таким.

Сім`я ОСОБА_4 ще за часів радянської влади, без його згоди як сусіда, прибудували до своєї квартири АДРЕСА_2 , ванну і туалет без усяких на те дозвільних документів, у зв`язку з чим загальна площа квартири з 72.3 кв. м збільшилася до 106 кв. м. Ця незаконна прибудова негативно впливає на його права та інтереси, оскільки з ванної і туалету в сторону його квартири йде неприємний запах і він чує усе, що там твориться.

Окрім цього, із кухні своєї квартири відповідачка проклала витяжну газову трубу діаметром 20 см від котла-колонки, на відстані 50 см від вікна його квартири, через що відходи згорілого газу заносить йому в кімнату.

Ухвалою Свалявського районного суду від 27.11.2018 р. замінено первісного відповідача ОСОБА_4 , на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.36).

Рішенням Свалявського районного суду від 21.05.2020 р. у позові відмовлено за безпідставністю вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення вимог позовної заяви.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-Судом першої інстанції обставини справи взагалі не вияснялися, ні на одну заяву позивача відповіді не дано;

-Суд не вимагав у відповідача або органу влади дозволів на переобладнання, перепланування тощо;

-Суд дійшов помилкового висновку, що квартира АДРЕСА_1 рішенням міськради законно переведена в житловий будинок, прибудова є об`єктом власності відповідачів, а вентиляційна газова труба встановлена згідно з технічними даними.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачами не здійснено самочинної прибудови ванни і туалету до житлового будинку АДРЕСА_3 . Щодо перенесенні витяжної газової труби суд зазначив, що газове обладнання встановлюється виключно на підставі розроблених технічних умов і не може самостійно переустановлюватися.

При цьому суд установив таке.

Позивач є приватним власником квартири АДРЕСА_4 , а відповідачі співвласниками квартири АДРЕСА_5 .

Згідно з висновком щодо технічної можливості переведення квартири під житловий будинок, складеного КУП «Свалявське РБТІ» 02.11.2017 р. квартира АДРЕСА_2 (загальна площа 72.3 кв. м, житлова 43.4 кв. м) за технічними показниками приватна спільна часткова частина об`єкту є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.

Відповідно до рішення виконкому Свалявської міської ради № 178 від 30.11.2017 р. «Про переведення квартири в житловий будинок» квартиру АДРЕСА_2 переведено в житловий будинок АДРЕСА_3 .

20.08.2019 р. комісією Свалявської міської ради було проведено обстеження указаного житлового будинку на предмет самовільного будівництва відповідачами ванни і туалету, за результатами якого складено акт № 40 від 20.08.2019 р., згідно з яким загальна площа квартири (будинку) та зовнішні розміри об`єкту нерухомого майна не змінювалися, а тому відсутній акт проведення самочинного будівництва (добудови) будь-якого приміщення (у т. ч. ванни і туалету).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спору через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 376 ч.1. ч.2 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Верховний суд у постанові від 24.06.2020 р. у справі № 320/5880/18 пояснив, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках,якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

У спірних правовідносинах визначальною обставиною предмету доказування є наявність та/або самочинність прибудови (ванної і туалету) до квартири АДРЕСА_1 , тафакт порушення прав позивача наявністю витяжної газової труби в помешканні відповідачів.

За правилами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічно врегульоване це питання ст. 15 ЦК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Однак, позивач не довів належним чином жодного зі своїх тверджень.

Натомість, доводи апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції спростовуються низкою здобутих під час судового розгляду письмових доказів, як от:

-договором дарування Ѕ частини квартири від 11.10.2008 р., укладеним між ОСОБА_5 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарована), згідно з яким квартира АДРЕСА_2 має загальну площу 72.3 кв. м, а житлова 43.4 кв. м (а.с.3);

-висновком КУП «Свалявське РБТІ» щодо технічної можливості переведення квартири (відповідачів) під житловий будинок від 02.11.2017 р. (а.с.4);

-чинним рішенням виконавчого комітету Свалявської міської ради № 178 від 30.11.2017 р. «Про переведення квартири в житловий будинок», відповідно до якого квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , переведено в житловий будинок АДРЕСА_3 . Загальна площа 72.3 кв. м., а житлова 43.4 кв. м. (а.с.74);

-комісійним актом № 40 обстеження об`єктів нерухомості/земельних ділянок від 20.08.2019 р., з якого видно, що в результаті обстеження житлового будинку АДРЕСА_3 комісія дійшла такого висновку: враховуючи фактичні обміри приміщень відповідно до наданих матеріалів інвентаризації та інших документів, а також незмінність зовнішніх розмірів об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_3 (власники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), відсутній факт проведення самочинного будівництва (добудови) будь-якого приміщення (в т.ч. ванни і туалету) (а.с.132);

-технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 станом на 14.12.2017 р., згідно з експлікацією приміщень якого загальна площа вказаного будинку складає 72.3 кв. м (без підвалу площею 8.7 кв. м), а житлова 43.4 кв. м (а.с.197-202).

Призначена за клопотанням позивача ухвалою суду від 23.09.2019 р. будівельно-технічна експертизана предмет самовільності будівництва ванни і туалету в житловому будинку АДРЕСА_3 та правомірності установлення газової витяжної труби (а.с.140-141) не була проведена через відсутність оплати заявленого рахунку з боку позивача ОСОБА_1 (а.с.213-215).

Тобто, суд першої інстанції під час розгляду справи по суті вжив усіх, передбачених процесуальним законом, заходів для повного, об`єктивного, законного та справедливого вирішення справи (зокрема, витребував за заявами позивача документи і матеріали, призначив за клопотанням позивача судову експертизу), а тому доводи апеляційної скарги про те, що обставини справи судом взагалі не вияснялися, ні на одну заяву позивача відповіді не дано та суд не вимагав у відповідача або органу влади дозволів на переобладнання, перепланування тощо, є цілком безпідставними.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та відповідно до положень ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Свалявського районного суду від 21травня 2020 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 14 серпня 2020 р.

Судді: