Номер провадження: 22-ц/813/2274/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С. О.,

за участю секретаря Віцько А. І.

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 27 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 151-426 ДОУ 1 Н, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000, 00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 01 березня 2027 року або достроково зі сплатою 12, 50 % річних за користування кредитом.

Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47, 1 кв. м., житловою площею 27, 6 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Однак у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 26 червня 2013 року складає 26 442, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 211 351, 54 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 19 456, 00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 155 511, 80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 6 986, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 55 839, 73 грн.

08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу права вимоги, за якими АТ «УкрСиббанк» відступив своє право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 151-426 ДОУ 1 Н від 27 лютого 2006 року. Тому з позовними вимогами до відповідача звернувся саме ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, ПАТ «Дельта Банк» просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 26 442, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 211 351, 54 грн. за рахунок предмету іпотеки.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 151-426 ДОУ 1 Н від 27 лютого 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», яка станом на 26 червня 2013 року складає 26 442 (двадцять шість тисяч чотириста сорок два) дол. США 08 центів, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 211 351 (двісті одинадцять тисяч триста п`ятдесят одну) грн. 54 коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 19 456 (дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 155 511 (сто п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот одинадцять) грн. 80 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 6 986 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) дол. США 08 центів, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 55 839 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) грн. 73 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47, 1 кв. м., житловою площею 27, 6 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () на підставі іпотечного договору № б/н від 27 лютого 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 113 (дві тисячі сто тринадцять) грн. 52 коп.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2019 року було відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 15 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором не виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 26 червня 2013 року складає 26 442, 08 дол. США, Оскільки між ОСОБА_3 та банком було укладено договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, позивачем було подано позов про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою захисту своїх прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

12.04.2019 року від представника ОСОБА_3 адвоката Алєйнік К.М. надійшла апеляційна скарга на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якої апелянт просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Бнак».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує,. що вимога ПАТ «Дельта Банк» за вих. №8954676 про звернення стягнення на предмет іпотеки датована 15.10.2013 року, проте відповідно поштового штемпелю направлена відповідачу 03.01.2013 року, вказану вимогу відповідач не отримував, а отже, позивач, на момент пред`явлення позову не набув права на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апелянт наголошує на тому, що відповідно до положень чинного законодавства, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки можлива в позасудовому порядку, а не за рішенням суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

24 червня 2019 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив, відповідно до якого представник АТ «Дельтабанк» просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскільки заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2014 року було ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

При цьому зазначив, що дані апеляційної скарги містять тільки припущення та є необґрунтованими.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.05.2019 року було відкрито провадження за апеляційною скаргою представниці ОСОБА_3 адвоката Алєйнік К.М. на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014 року.

20.06.2019 року ухвалою апеляційного суду справа була призначена до розгляду на 27.11.2019 року на 11 годину 30 хвилин.

Розпорядженням № 4859 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 31.10.2019 року у відповідності до п. 2.3.49., 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду було проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого Князюка О.В., суддів: Кравця Ю.І. та Комлевої О.С.

Розпорядженням № 5167 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.11.2019 року у відповідності до п. 2.3.49., 2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду було проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого Князюка О.В., суддів: Сегеди С.М. та Погорєлової С.О.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.11.2019 року зазначеною колегією справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.01.2020 року на 10 год. 30 хв.

Розпорядженням № 6205 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.12.2019 року у відповідності до п. 2.3.49., 2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду було пр оведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого Князюка О.В., суддів: Таварткіладзе О.М. та Погорєлової С.О.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 27 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000, 00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 01 березня 2027 року або достроково зі сплатою 12, 50 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору відповідач зобов`язався використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни.

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено іпотечний договір серії ВСО №855798 від 27 лютого 2006 року, за яким АКІБ «УкрСиббанк» прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47, 1 кв. м., житловою площею 27, 6 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобзарем О.Ю., за реєстровим № 229, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 1168860 згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №2122745 від 27 лютого 2006 року.

ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором не виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 26 червня 2013 року складає 26 442, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 211 351, 54 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 19 456, 00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 155 511, 80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 6 986, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 55 839, 73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

В подальшому, 08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу права вимоги, за якими АТ «УкрСиббанк» відступив своє право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 151-426 ДОУ 1 Н від 27 лютого 2006 року відповідно до ст. 1077 ЦК України.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набув права вимагати погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, рішення суду вимогам, викладеним у ст. 263 ЦПК України у повній мірі не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, а судове рішення підлягає скасуванню.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 5.3 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором, а також в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 лютого 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 25 000, 00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 01 березня 2027 року або достроково зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом.

ОСОБА_3 зобов`язання за кредитним договором не виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 26 червня 2013 року складає 26 442, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 211 351, 54 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 19 456, 00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 155 511, 80 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом складає 6 986, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 червня 2013 року складає 55 839, 73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

За змістом розділу 9 Кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання «позичальником» своїх зобов`язань за цим договором відшкодування заборгованості перед Банком проводиться шляхом, зокрема, звернення стягнення на заставлене майно (а.с.14).

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним.

Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України).

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).

З огляду на вказане, Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є:

1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону);

2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття38 Закону).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону):

1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону;

2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що сторони у пункті 5 Договору іпотеки досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя наступними сбособами: передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки. Тому, на думку колегії суддів, у суду були відсутні повноваження для застосування судового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки іпотекодержатель має у позасудовому порядку здійснювати захист свого цивільного права та інтересу, так як з приводу реалізації цього способу захисту сторони досягли домовленості у договорі іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону).

Згідно з частиною першою статті 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону).

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Суд першої інстанції не врахував, що сторони погодили іпотечне застереження, а саме - визначили у договорі іпотеки обидва, передбачені частиною третьою статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем (пункт 5.3. договору іпотеки); звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі (пункт 5.4. договору іпотеки).

Отже, сторони погодили, що судовий спосіб захисту прав позивача чи позасудовий спосіб такого захисту на підставі виконавчого напису нотаріуса позивач, як іпотекодержатель, може застосувати лише у разі, якщо заходи позасудового врегулювання на підставі застереження у договорі іпотеки не призвели до задоволення вимог іпотекодержателя в повному обсязі. Натомість позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки третій особі порядку, встановленому статтею 38 Закону, тоді як суди не встановили, що позивач використав які-небудь способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені сторонами у договорі іпотеки.

Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати:

1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах;

2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону, реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові.

Таким чином, за змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору), не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами:

1)про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні);

2)про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили (передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону).

З огляду на наведене, колегія суддів доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк», оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя.

Однак, вищевказане не було враховане судом першої інстанції, у зв`язку із чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, на підставі чого рішення заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 квітня 2014 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити у поному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.02.2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О. М. Таварткіладзе

С. О. Погорєлова