Справа № 2-523/09
УХВАЛА

07 лютого 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-523/2009 за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, треті особи: ОСОБА_2 , Управління земельних ресурсів м. Львова, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, про визнання недійсним п. 97 Ухвали Львівської міської ради № 2097 від 24.02.2005 року та передачу у власність земельної ділянки,

встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням /Т-2 а.с.172,173/, в якому просить скасувати заходи забезпечення позову у справі № 2-523/2009, які вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2004 року, у виді заборони на відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи це тим, що 18 березня 2009 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова, яка в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили, позов ОСОБА_3 до Львівської міської ради був залишений без розгляду, і тому запобіжний захід, який був застосований судом у межах вказаної цивільної справи, на даний момент втратив свою актуальність, крім того, порушуються її права, як власника майна. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника - третьої особи Скочиляс Е.М. клопотання про скасування заходів забезпечення позову підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить клопотання задовольнити.

Суд ухвалив розглядати клопотання без участі представників позивача та відповідачів, які будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, зокрема, і через оголошення на веб-сайті суду /Т-2 а.с.188-190/, до суду не з`явився, проте матеріалів справи достатньо для розгляду клопотань про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши пояснення представника заявника, оглянувши матеріали клопотання та справи, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У проваджені Залізничного районного суду м. Львова перебувала цивільна справа № 2-523/2009 за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, треті особи: ОСОБА_2 , Управління земельних ресурсів м. Львова, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, про визнання недійсним п. 97 Ухвали Львівської міської ради № 2097 від 24.02.2005 року та передачу у власність земельної ділянки.

13 жовтня 2004 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова у межах цивільної справи № 2-523/2009 були вжити заходи забезпечення позову, постановлено: на забезпечення позову ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин та інших накласти арешт на відчуження у будь-якій спосіб земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Т-1 а.с.100-102/.

18 березня 2009 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова, яка в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили, постановлено: позов ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, треті особи: ОСОБА_2 , Управління земельних ресурсів м. Львова, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, про визнання недійсним п. 97 Ухвали Львівської міської ради № 2097 від 24.02.2005 року та передачу у власність земельної ділянки залишити без розгляду на підставі заяви позивача про залишення позову без розгляду /Т-2 а.с.162/.

Частиною 6 статті 154 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення судом ухвали від 18 березня 2009 року) передбачалося, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 158 ЦПК України ( в чинній на даний момент редакції) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно із частинами 9 та 10 статті 158 ЦПК України ( в чинній на даний момент редакції) у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Із системного аналізу вказаних норм ЦПК України слідує, що положення цивільно-процесуального законодавства, якими було передбачено право суду скасувати заходи забезпечення позову при залишенні заяви без розгляду зазнали певних змін, і в чинній редакції ЦПК України передбачено імперативний обов`язок суду зазначити в ухвалі, якою позов залишений без розгляду, про скасування заходів забезпечення позову.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 183984309 від 08 жовтня 2019 року вбачається, що земельна ділянка, кадастровий № :04:010:0042, площею 0,0325 га, яка розташована по АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 /Т-2 а.с.175,176/.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Беручи до уваги, що позов ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин був залишений без розгляду ухвалою суду від 18 березня 2009 року, суд приходить до висновку, що саме існування заходів забезпечення позову у виді заборони відчуження земельної ділянки, після спливу десяти років з дня набрання законної сили вказаної ухвали, перетворилося на неправомірне обмеження права власника ділянки ОСОБА_2 на володіння та розпорядження належним їй майном.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 158 ЦПК України,

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у справі № 2-523/2009, які вжиті ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13 жовтня 2004 року, у виді заборони на відчуження у будь-який спосіб земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Повний текст ухвали складаний 11 лютого 2020 року.

Суддя:

Оригінал ухвали.