Справа № 157/1477/19 Головуючий у 1 інстанції: Гамула Б. С.
Провадження № 22-ц/802/169/20 Категорія: 72 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Хомича Ю. В.,

представника відповідача адвоката Стасюка О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що під час перебування в шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року, в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вже біля чотирьох років відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком. З лютого по серпень 2019 року аліментів не сплачує, у зв`язку з чим заборгованість становить більше 24000 грн. Також відповідач не надає іншої допомоги на утримання дочки хоча має таку можливість, оскільки здійснює музичний супровід урочистих подій, від чого отримує дохід. Дочка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Згідно нотаріально посвідченої 15 серпня 2019 року заяви відповідач визнає, що проживає в іншій сім`ї, батьківські права щодо дочки ОСОБА_3 не виконує, а тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій вказує, що відповідач не цікавиться дитиною, відвідав дочку лише один раз у вересні 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а тому дії працівників дошкільного закладу, які дозволили у такому стані батьку бачитись з дочкою, викликали у позивачки невдоволення, однак, вона не вчиняла ніякого тиску на працівників дошкільного закладу. Позивач вказує, що

дочка відповідача не знає. Відповідач своєю заявою, посвідченою в нотаріуса, погодився відмовитися від дитини в обмін на її відмову від аліментів. Вона не перешкоджала відповідачу бачитися з дочкою.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що на даний час у нього відсутня заборгованість по сплаті аліментів, він звернувся до органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області із заявою про визначення способу участі у вихованні дочки, яка на даний час не розглянута. В суді першої інстанції свідок - чоловік позивача підтвердив, що позивачка заборонила відповідачу бачитись з дочкою. Крім того, у відзиві вказано, що позивачем не доведено свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, позивач та відповідач створили нові сім`ї та не можуть дійти порузуміння у питаннях виховання спільної дитини.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Хомич Ю. В. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримали з підстав, що в ній наведені.

Представник відповідача адвокат Стасюк О. В. апеляційну скаргу не визнав та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачкою докази на обґрунтування вимог про позбавлення відповідача батьківських прав не свідчать про його повне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність з його сторони уваги та піклування про дитину.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2014 року по 05 квітня 2016 року, що підтверджується копією рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року (а.с. 5-6).

Під час перебування в шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.09.2014 Раків-Ліською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 7).

З довідки Раків-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 27 вересня 2019 року встановлено, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю (а.с. 12).

30 вересня 2019 року комісія з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його малолітньої дочки ОСОБА_3 (а.с. 13). У висновку вказано, що ОСОБА_2 більше чотирьох років з дитиною не спілкується, не приймає участі в її вихованні, не надає допомоги на її утримання, аліментів не сплачує. Нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки (а.с. 13, 9).

У наданих Раків-Ліським дошкільним навчальним закладом «Колосок» довідках вказано, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дочки ОСОБА_3 , яка відвідує цей заклад, не приводить і не забирає її з дитячого садка, не відвідує батьківських зборів та інших заходів, не цікавиться вихованням і навчанням дочки (а.с. 64, 65).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з аналізу пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що висновок комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 30 вересня 2019 року містить лише перелік фактів неналежної поведінки відповідача, жоден з яких не підтверджений конкретними доказами.

ОСОБА_2 пояснив суду, що заяву про те, що він ніби то не виконує батьківських обов`язків та надає згоду на позбавлення його батьківських прав на дочку ОСОБА_3 підписав в нотаріуса, не читаючи її, на прохання позивачки, яка йому повідомила, що це в інтересах дитини.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач сплатив усю заборгованість по аліментах за винятком поточного місяця, що вбачається із фіскальних чеків від 10 жовтня 2019 року та розрахунку заборгованості (а.с. 67, 38).

В судовому засіданні в суді першої інстанції твердження позивача про те, що відповідач не відвідує дитину за місцем її проживання, як про відсутність батьківського піклування з боку відповідача, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7 (чоловіка позивача) та ОСОБА_8 (дружини відповідача), які вказали, що відповідач відвідував дочку, однак перестав це робити через заборону позивачки. З цих причини ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини, що свідчить про бажання відповідача спілкуватися з дитиною (а.с. 62-63).

Суд апеляційної інстанції, на підставі наведених норм права та встановлених фактичних обставин справи, приходить до висновку, що позивачем не доведено та судом не встановлено наявності такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні батька від виконання його батьківських обов`язків.

Таким чином позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58 Рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»).

Частиною 1 статті 5 встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді