ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04 лютого 2020 року м. Чернівці

справа № 725/3521/19

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Чернівецького апеляційного суду Одинак О. О., ознайомившись з апеляційною скаргою Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ)(17 грудня 2019 року відбулася зміна назви Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області на Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про визнання дій та бездіяльності державного виконавця незаконними та відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Справа не може бути передана на розгляд колегії суддів для вирішення питання про призначення її до розгляду, оскільки до апеляційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та апеляційна скарга була подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції у червні 2019 року з позовними вимогами про визнання дій та бездіяльності державного виконавця незаконними, яка є вимогою майногового характеру та відшкодування матеріальної шкоди, яка є вимогою майнового характеру.

Заявник оскаржує в апеляційному порядку судове рішення в повному обсязі.

Згідно частини 3 статті 6 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI (далі - Закону) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 визначено ціну позову в сумі 86 805 гривні 07 копійок.

Отже, розмір судового збору за подання до суду позовної заяви в частині майнової вимоги складав 868 гривень 05 копійок (86 805, 07х0,1=868,05).

Розмір судового збору за подання до суду позовної заяви в частині немайнової вимоги складав 768 гривень 40 копійок (1921х0,4=768,40).

Отже, розмір судового збору за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення складає 2 454 гривні 68 копійок ((868,05+768,40) х150%=2454,68).

З платіжного доручення від 12 листопада 2019 року № 3759 вбачається, що апелянт за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 1921 гривня, тобто у меншому розмірі, ніж встановлено Законом (а.с.129).

Додатково судовий збір в сумі 533 гривні 68 копійок (2454,68-1921=533,68) підлягає сплаті апелянтом за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: Чернівецьке УК/м.Чернiвцi/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37978173

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0024002

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Чернівецький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

З апеляційної скарги вбачається, що представник апелянта просить відстрочити сплату судового збору за подання до суду такої скарги.

Посилається на те, що ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року було повернуто апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року у вказаній справі. Однак Головним територіальним управлінням юстиції в Чернівецькій області було сплачено судовий збір за подання такої апеляційної скарги. Вказаний судовий збір не був повернутий ні Головному територіальному управлінню юстиції в Чернівецькій області на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці, ні Першому відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ).

Вказана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно частини 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, і особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

З огляду на положення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону, обставини на які посилається представник апелянта не можуть бути підставою для відстрочення сплати ним судового збору. В матерілах справи відсутні докази на підтвердження скрутного майнового стану заявника, що унеможливлює сплату ним судового збору у встановлених законом розмірах і в строки.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також в поданій апеляційній скарзі заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року з посиланням на те, що строк ним пропущено у зв`язку з реорганізацією відповідача, що вважає поважною причиною пропуску такого строку. Також зазначає, що повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції не врахував, що апелянт надіслав сторонам копії вказаної скарги.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2019 року було складено повне рішення суду першої інстанції (а.с.101-110).

Отже, останнім днем строку, визначеного статтею 354 ЦПК України для подання до суду апеляційної скарги, було 14 листопада 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2019 року Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області подав апеляційну скаргу на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року, яка ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 18 листопада 2019 року була залишена без руху у зв`язку із невідповідності її вимогам статті 356 ЦПК України, а саме направленнням заявником на електрону адресу Чернівецького апеляційного суду ксерокопії вказаної апеляційної скарги, не сплатою судового збору та не доданням до скарги довіреності або іншого документу, що посвідчує повноваження представника заявника подавати та підписувати апеляційну скаргу від імені державної виконавчої служби.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29 листопада 2019 року було продовжено Першому відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Чернівецького апеляційного суду від 18 листопада 2019 року, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 606 від 02 грудня 2019 року вбачається, що вищевказана ухвала апеляційного суду була отримана апелянтом 05 грудня 2019 року.

Отже строк, визначений судом для виправлення недоліків апеляційної скарги, закінчився 16 грудня 2019 року.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 26 грудня 2019 року апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року визнано неподаною і повернуто апелянту.

Вдруге апеляційну скаргу Перший відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року подав до суду апеляційної інстанції 30 січня 2020 року, тобто з пропуском строку, визначеного в статті 354 ЦПК України.

Згідно частини 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Апеляційний суд приходить до висновку, що підстави, наведені заявником у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, слід визнати неповажними.

Та обставина, що повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції не врахував, що апелянт надіслав сторонам копії вказаної скарги, тобто незгода заявника з вказаним судовим рішенням, не може бути поважною підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року.

Введення відповідача Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці до складу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) та його переіменування відповідно до наказу Міністерства юстиції № 4053/5 від 17 грудня 2019 року «Про відділи державної виконавчої служби» також не може бути визнана поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки такий наказ було видано після закінчення строку на апеляційне оскарження рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року та строку, наданого судом апеляційної інстанції в ухвалах від 18 та 29 листопада 2019 року для виправлення недоліків апеляційної скарги, яка була подана 14 листопада 2019 року.

Згідно частини 4 статті 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

Керуючись статтями 185, 356, 354, 357, 381 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) про відстрочення сплати сулового збору за подання апеляційної скарги на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року.

Визнати наведені Першим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави неповажними.

Апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року залишити без руху.

Надати Першому відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Івано-Франківськ) десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження

рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 15 жовтня 2019 року із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О. Одинак