Справа № 438/1354/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/811/1137/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.2-6 т.1), уточненим заявою від 24.11.2015 року (а.с.31 т.1), в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 71000 грн., проценти за користування цими грошовими коштами в розмірі 20585 грн. 82 коп. та зобов`язати відповідачів повернути безпідставно набутий автомобіль марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та технічний паспорт на нього або відшкодувати вартість автомобіля.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вказаний автомобіль він придбав 30.06.2014 року, проте, автомобіль потребував ремонту, а тому через мережу інтернет він дізнався, що відповідачі займаються ремонтом автомобілів і у липні 2014 року домовився з ними в усній формі про ремонт автомобіля, перерахувавши на їхній рахунок кошти в сумі 71000 грн., що становило 6000 доларів США, та передавши їм свій автомобіль з документами на нього, а відповідачі, зі своєї сторони, зобов`язались відремонтувати автомобіль у строк до двох місяців.

Зазначає, що підтвердженням здійснення оплати за ремонт автомобіля є квитанція від 04.07.2014 року на суму 50000 грн. та квитанція від 29.07.2014 року на суму 21000 грн., а також розписка відповідачки ОСОБА_3 від 07.11.2014 року про отримання грошових коштів у розмірі 6000 доларів США на ремонт транспортного засобу та самого транспортного засобу.

Позивач зазначає, що хоч і письмового договору про ремонт автомобіля укладено не було, однак, ним вчинені всі необхідні дії по усній домовленості з відповідачами, проте, відповідачі автомобіль не відремонтували і безпідставно його утримують в себе разом із переданими документами та грошовими коштами.

Вважає, що відповідачі набули та зберегли у себе майно за його рахунок без достатньої правової підстави та зобов`язані повернути йому це майно зі сплатою процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі облікової ставки НБУ.

Заочним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 71000 грн. та проценти за безпідставне користування грошовими коштами у розмірі 20585 грн. 82 коп.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 безпідставно набутий автомобіль марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , або відшкодувати його вартість.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 технічний паспорт на автомобіль марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі по 903 грн. 78 коп. з кожного.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 26 лютого 2019 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Винниченка М.П., просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю та покласти на позивача судові витрати у даній справі, зокрема, витрати на правову допомогу у розмірі 12800 грн.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що розгляд справи відбувся без участі відповідачів і в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували їх належне повідомлення про розгляд справи. Крім того, звертає увагу, що апелянт ОСОБА_1 перебував в Республіці Польща, що підтверджується копією його закордонного паспорта.

Апелянт звертає увагу, що в матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували факт існування між сторонами домовленості щодо ремонту спірного транспортного засобу та факт передачі цього транспортного засобу відповідачам.

Апелянт вважає, що світлокопії квитанцій, які надав позивач, не можуть бути підтвердженням отримання ОСОБА_1 грошових коштів у зазначеній сумі, оскільки відсутні виписки по рахунку відповідача.

На переконання апелянта, суд повинен був дослідити розписку, зокрема, встановити, ким вона була складена і чи відповідає вона вимогам закону, до того ж, на цій розписці відсутній підпис ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що факт передачі спірного автомобіля не доведено жодними доказами, як і не доведено право позивача на цей автомобіль, невідомо, хто реальний власник автомобіля, чи такий автомобіль взагалі існує і чи є він предметом даних правовідносин, позивач не звертався до правоохоронних органів із відповідними заявами щодо факту незаконного заволодіння транспортним засобом та встановлення місця його перебування.

Також зазначає, що судом не встановлено можливу наявність інших правовідносин між сторонами, зокрема, договору позики, за яким позивач спочатку отримав від відповідача грошові кошти, а згодом повернув кошти, виконавши свої зобов`язання за договором позики, тощо.

Крім того, зазначає, що відносини щодо ремонту транспортних засобів в Україні регулюються Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року №615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2014 року за №1609/26386, які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем) а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг. Так, відповідно до п.3 розділу 3 цих Правил, послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо). Відповідно до п.7 розділу 5 цих Правил, документами, що підтверджують надання послуги є: акт передачі-прийняття КТЗ (його складових частин (систем) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставленням печатки виконавця (за наявності) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура. Згідно з п.8 розділу 7 даних Правил, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію про оплату наданих послуг.

Вважає, що судом не було враховано норми, які регулюють вказані правовідносини, а побудовано доказову базу лише на поясненнях позивача.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 29.01.2020 року, є дата складення повного судового рішення 07.02.2020 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

З аналізу викладеного слід дійти висновку про те, що кондиція позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Встановлено, що власником автомобіля марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , з 12.10.2011 року і станом на 21.03.2019 року є ОСОБА_4 (а.с. 106 т. 2).

Згідно довіреності від 13.06.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. (а.с.11 т.1), ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_4 , уповноважив ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_4 з питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо експлуатації та розпорядження (продати, передати в оренду) належним ОСОБА_4 автомобілем марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Довіреність дійсна до 27.12.2016 року.

З тексту розписки від 07.11.2014 року, підписаної ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.12 т.1), встановлено, що ОСОБА_3 зобов`язалась привезти ОСОБА_2 транспортний засіб Т5 з 2005 р., за який вона отримала грошові кошти в сумі 6000 доларів США.

Квитанціями від 04.07.2014 року та 29.07.2014 року (а.с.13, 14 т.1) підтверджено безготівкове перерахування позивачем ОСОБА_2 на рахунок відповідача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 50000 грн. та 21000 грн., що сумарно становить 71000 грн.

Для яких саме цілей перераховувались вказані кошти позивачем на рахунок відповідача в цих квитанціях не зазначено.

Отже, і розпискою, і квитанціями підтверджується факт отримання відповідачами від позивача грошових коштів у сумі 71000 грн., що, як стверджує позивач, було еквівалентним 6000 доларів США.

Сторона відповідачів не надала жодного належного доказу на спростування факту отримання ними від позивача ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 71000 грн. або на підтвердження факту отримання цих грошових коштів на виконання договірних зобов`язань, які виникли між ними та позивачем.

При цьому, жодних доказів на підтвердження факту передачі відповідачам або одному з них для ремонту та/або для інших цілей автомобіля марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в матеріалах справи немає.

У вказаній вище розписці нічого не написано про те, що відповідач ОСОБА_3 отримала від позивача ОСОБА_2 спірний транспортний засіб.

Навпаки, у цій розписці ОСОБА_3 зобов`язується привезти позивачу ОСОБА_2 інший транспортний засіб за надані ним грошові кошти в сумі 6000 доларів США.

Таким чином, підстав для висновку про те, що грошові кошти були передані відповідачам для ремонту автомобіля марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , як і самий автомобіль для цих цілей, немає.

В той же час, написана (підписана) відповідачем ОСОБА_3 розписка підтверджує факт отримання від позивача ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 6000 доларів США для купівлі йому транспортного засобу.

Однак, стверджувати про те, що на підставі цієї розписки між сторонами виникли договірні правовідносини, які стосуються купівлі відповідачем для позивача транспортного засобу, не можна, оскільки доручення (довіреності) на вчинення відповідачем від імені та в інтересах позивача дій по купівлі транспортного засобу за одержані для цієї мети грошові кошти, немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що грошові кошти у розмірі 71000 грн. відповідачі набули без достатньої правової підстави і безпідставно утримують в себе, не повертаючи їх позивачу, а тому такі кошти підлягають стягненню з відповідачів у користь позивача в солідарному порядку, оскільки первинно кошти на вказану суму були перераховані відповідачу ОСОБА_1 , а в подальшому, їх отримання підтвердила розпискою відповідач ОСОБА_3 , відтак, обоє відповідачів мають відношення до безпідставного набуття та утримання спірних грошових коштів.

У зв`язку із задоволенням судом першої інстанції цієї позовної вимоги, правильним є й висновок суду про стягнення з відповідачів на підставі ст.ст.536, 1214 ЦК України процентів за користування безпідставно набутими грошовими коштами у розмірі 20585 грн. 82 коп.

Вимога відповідача ОСОБА_1 , заявлена до апеляційного суду, про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи на предмет дослідження належності підпису на розписці відповідачу ОСОБА_3 , є безпідставною, оскільки при поданні заяви про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 такого клопотання до суду першої інстанції не заявляв, а сама відповідач ОСОБА_3 , у справжності підпису якої на розписці сумнівається апелянт, рішення суду першої інстанції не оскаржувала.

Таким чином, в частині задоволення судом першої інстанції позовних вимог про стягнення з відповідачів у користь позивача грошових коштів у сумі 71000 грн. та процентів за користування ними у розмірі 20585 грн. 82 коп., що сумарно становить 91585 грн. 82 коп., підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду немає.

При цьому, вимоги позивача про зобов`язання відповідачів повернути йому спірний транспортний засіб та технічний паспорт на нього або відшкодувати вартість автомобіля є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу, який би підтверджував передачу відповідачам автомобіля марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , для ремонту чи для інших цілей, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача за наслідками перегляду оскаржуваного рішення суду в апеляційному порядку, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору за подання позовної заяви, шляхом зменшення розміру присудженого позивачеві з відповідачів судового збору до 915 грн. 86 коп., по 457 грн. 93 коп. з кожного відповідача.

Підстав для компенсації відповідачу ОСОБА_1 за рахунок позивача сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги немає, оскільки судовий збір ним сплачено лише за оскарження рішення в частині позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 71000 грн., яке в цій частині залишене апеляційним судом без змін.

Також немає правових підстав для задоволення вимоги апелянта про відшкодування йому повністю або частково за рахунок позивача витрат на правничу допомогу, оскільки документального підтвердження понесення відповідачем цих витрат, як того вимагає процесуальний закон, в матеріалах справи, окрім договору на правничу допомогу адвоката, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.2-4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого автомобіля марки «Volkswagen Transporter T5», 2007 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , тип ТЗ вантажопасажирський, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та технічного паспорта на нього або відшкодування вартості автомобіля, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року в частині визначення розміру стягуваного з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 судового збору змінити, зменшивши його до розміру по 457 гривень 93 копійок з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 07 лютого 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.