У Х В А Л А

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 161/9077/19

провадження № 61-11457ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 рокута постанову Волинського апеляційного суду від 12 травня 2020 року у справі за позовом Державного підприємства «Сетам» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2019 року Державне підприємство «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») звернулося до суду із зазначеним вище позовом.

Посилалося на те, що ОСОБА_1 являється переможцем проведених електронних торгів, а тому вона була зобов`язана отримати придбане на торгах майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта про результати торгів.

ДП «СЕТАМ» зазначало, що акт державного виконавця про проведені електронні торги відповідач отримала 29 серпня 2016 року, однак станом на 20 травня 2019 року придбане та торгах майно до цього часу не отримала, в зв`язку з чим це майно було передано на зберігання.

Просило суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти за надані послуги по зберіганню майна в розмірі 92 050, 00 грн, проценти за користування позикою в розмірі 6 658, 00 грн, пеню в розмірі 69 183,76 грн, інфляційні втрати в розмірі 27 835,81 грн, а всього-195727, 57 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 12 травня 2020 року, позов ДП «Сетам» задоволено частково.

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ДП «Сетам» 133 543, 84 грн, з яких 92050 грн заборгованості по оплаті за зберігання майна, три відсотки річних в розмірі 6658 грн та 27835, 81 грн інфляційних втрат.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

30 липня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 12 травня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову в цій справі становить 195 727, 57 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Наведені у касаційній скарзіобставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник не навела прикладів неоднакового застосування судами норм права у подібних правовідносинах.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 рокута постанову Волинського апеляційного суду від 12 травня 2020 року у справі за позовомДержавного підприємства «Сетам» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук