ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 523/2064/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/2372/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20 листопада 2018 року, постановленого під головуванням судді Шепітка І.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що її та онуці ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належала в рівних частках трикімнатна кв. АДРЕСА_1 .

Зазначала, що відповідачі ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_2 шахрайським шляхом умовили її продати свою частку для придбання у подальшому більш кращого житла у центрі міста, для спільного проживання та догляду за нею.

29 грудня 2015 року між нею та онукою був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким вона продала належну їй на праві власності 1/2 частку вказаної квартири за 208 802 грн.

Згодом, 23 лютого 2016 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 продали квартиру третім особам за 33 000 доларів, що еквівалентно 891 000 грн.

Посилаючись на те, що вона грошей від відповідачів за продаж своєї частки квартири не отримувала, залишилась без житла, у зв`язку з чим проживає в геріатричному будинку- інтернаті, позивачка просила стягнути на її користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 :

-445 500 грн. за договором купівлі-продажу від 29 грудня 2015 року 1/2 частки її квартири;

-250 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої тим, що укладаючи зазначений договір купівлі-продажу вони не заплатили їй грошові кошти за її частку квартири (а.с.1-2, 83,99,130)

Відповідачка ОСОБА_4 надала суду письмові пояснення в яких, крім іншого, визнала, що позивачка від продажу частки своєї квартири грошей не отримала (а.с.112).

Відповідач ОСОБА_2 свого ставлення до позовних вимог не висловив.

Ухвалами Суворовського районного суду м.Одеси від 09 червня 2017 року та 21 березня 2018 року накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (а.с.73,125).

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі:

-208 802 грн. за договором купівлі-продажу №3027 від 29 грудня 2015 року.

-150 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судовий збір в загальному розмірі 3850 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.177-180).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові до обох відповідачів.

Неправильність рішення суду обґрунтовано порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не є стороною договору купівлі-продажу від 29 грудня 2015 року, за яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.191-194), а тому у позові до нього має бути відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що сам по собі факт того, що відповідач ОСОБА_2 не був стороною договору купівлі-продажу частки квартири, який був укладений в інтересах його сім`ї не звільняє його від стягнення з нього грошових коштів на її користь (а.с.224).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Повноваження адвоката Потапенко Є.В. як представника відповідача ОСОБА_2 підтверджено ордером, виданим відповідно до Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (а.с.190).

Дані про те, що вказаний адвокат є й представником відповідачки ОСОБА_4 або що відповідачка оскаржила рішення суду, матеріали справи не містять.

Не оскаржено рішення суду позивачкою та її представником.

Тому, відповідно до правил ч.1ст.367 ЦПК України, суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції ухваленого відносно ОСОБА_2 .

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи відповідачі та адвокат Потапенко Є.В. в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 , 1936 року народження, була власником Ѕ частки трикімнатної кв. АДРЕСА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 13 квітня 2006 року. Іншим співвласником вищевказаної квартири була співвідповідач у справі, онука позивачки- ОСОБА_4 , 1978 року народження.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 2015 року (а.с.52).

29 грудня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі продажу Ѕ частки кв. АДРЕСА_1 за яким ОСОБА_3 передала свою частку квартири ОСОБА_4 (а.с.53).

Зі змісту договору купівлі-продажу від 29 грудня 2015 року вбачається, що зазначений договір укладений за згодою чоловіка покупця ОСОБА_2 (тобто в інтересах сім`ї), що ОСОБА_4 сплачено грошові кошти у сумі 208 802 грн. ОСОБА_3 до підписання договору у повному обсязі безготівковому порядку, зокрема шляхом переказу коштів з поточного рахунку фізичної особи-покупця на поточний рахунок-продавця.

Разом з тим, жодних доказів перерахування таких коштів матеріали справи не містять.

Крім того, письмовими поясненнями відповідачки ОСОБА_4 підтверджено, що ОСОБА_3 гроші за продану частку своєї квартири не отримала.

Перед укладенням 23 лютого 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 дав нотаріальну згоду на вказаний правочин своїй дружині, зазначивши, що частка цієї квартири придбана ними у зареєстрованому шлюбі, за їх спільні сумісні кошти.

Тлумачення ч.4ст.65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Як зазначалось вище, договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири позивачки від 29 грудня 2015 року був укладений в інтересах сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Ця частка, в подальшому, 23 лютого 2016 року, була відчужена одним із подружжя зі згоди іншого також в інтересах цієї сім`ї.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про солідарний обов`язок відповідачів, зокрема, ОСОБА_2 , відшкодувати позивачці 208 802 грн. за договором купівлі-продажу №3027 від 29 грудня 2015 року.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з ОСОБА_2 моральну шкоду та судові витрати.

За загальним правилом, особа несе відповідальність за завдання моральної шкоди згідно зі ст.1167 ЦК тільки в разі наявності вини такої особи. Крім того, моральна шкода може існувати лише у випадку позадоговірних відносин або якщо вона передбачена умовами договору.

Враховуючи те, що умови договору купівлі-продажу №3027 від 29 грудня 2015 року не передбачали стягнення моральної шкоди за несвоєчасний розрахунок за цим договором, правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 немає.

Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 , згідно наявної у справі копії посвідчення, є законним представником дитини-інваліда- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та згідно п.9ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20 листопада 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди та розподілу судових витрат скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 3 850 грн.

В решті рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь ОСОБА_3 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді :