КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/6987/2020 Доповідач апеляційна інстанція:Савченко С.І.
У Х В А Л А

17 серпня 2020 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Савченка С.І., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи сьома Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мацібура Ольга Валеріївна про розірвання договору довічного утримання,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, 13 березня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу з пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження, встановленим ч.1 ст.354 ЦПК України.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додала заяву, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причин його пропущення, зокрема на ту обставину, що хоча копія рішення суду була отримана її представником в день складання - 20 березня 2019 року, проте вона за станом здоров`я і похилим віком не мала можливості підготувати та подати скаргу у строк.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, обставини наведені позивачкою в апеляційній скарзі щодо причин пропуску строку, визнані неповажними та надано позивачці десятиденний строк для усунення недоліків, а саме, звернутись до суду з заявою про поновлення строку, зазначивши інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали 19 травня та 23 липня 2020 року ОСОБА_1 надіслала до суду складені власноруч заяви, зміст яких зводиться до необхідності переглянути питання опікунства та звільнити її від опікуна ОСОБА_2 , яка неналежним чином виконує свої обов`язки і недобросовісно відноситься до неї. У надісланих позивачкою до суду заявах відсутнє будь-яке згадування та зазначення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали справи та подані докази, апеляційний суд вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на відсутність поважних причин пропуску позивачкою установленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційний суд, з повагою відносячись до віку позивачки, вважає наведені нею доводи про те, що за станом здоров`я і похилим віком вона не мала можливості підготувати та подати скаргу у строк непереконливими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що інтереси позивачки по справі на підставі довіреності представляла адвокат Вербіло Л.П. (а.с.8), яка в тому числі була присутня при проголошенні вступної і резолютивної частини рішення, а також знайомилася з матеріалами справи 03 травня 2019 року, що стверджується її заявою (а.с.185) та розпискою про ознайомлення зі справою на довідковому листі до справи (обкладинка справи).

Скаржниця не вказує, які саме об`єктивні обставини перешкодили її представнику Вербіло Л.П. підготувати та подати апеляційну скаргу. Як і не вказує, які поважні причини перешкодили їй повідомити представника (дати вказівку, вимагати, тощо) про необхідність оскарження рішення суду, які заходи вона вживала для його оскарження.

Окрім того, згідно ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в тому числі на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка вказує, що копія рішення суду була отримана її представником в день складання - 20 березня 2019 року, однак з матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2019 року судом була проголошена лише вступна та резолютивна частина рішення, повний текст якого складено судом 29 березня 2019 року, про що вказано у резолютивній частині повного рішення. Посилаючись у заяві на ч.2 ст.354 ЦПК України, позивачка не зазначає чи отримано нею повне судове рішення, а якщо отримано, то коли саме, якщо неотримано, то чим це підтверджується.

Наведене має істотне значення з огляду на приписи ч.2 ст.354 ЦПК України, згідно якої учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в тому числі на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

З урахуванням вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не є поважними, будь-яких інших підстав на виконання ухвали суду позивачка не навела, у зв`язку з чим апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.357, 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2019 року відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи сьома Київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мацібура Ольга Валеріївна про розірвання договору довічного утримання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського апеляційного суду С.І. Савченко