Справа № 310/4724/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.

при секретарі Рибалка Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача адвоката Чоп`як В.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради Запорізької області про встановлення земельного сервітуту , суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Бердянської міської ради Запорізької області про встановлення земельного сервітут.

В обґрунтування вимог в позові зазначено, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на Бердянській косі.

З метою забезпечення права позивача та інших громадян на використання природних рекреаційних ресурсів м. Бердянська, 21.06.2007 року Бердянською міською радою було прийнято рішення № 7 «Про організацію проходів до пляжів на Бердянській косі». Вказаним рішенням затверджено схему розташування проходів та перелік проходів до пляжів на Бердянській косі. Встановлено земельні сервітути на території існуючих закладів оздоровлення та відпочинку згідно з переліком. Керівникам оздоровчих закладів, на території яких розташовані заплановані проходи, зазначених у додатку №3, забезпечити безперешкодний прохід громадян до пляжів територією вказаних проходів загального користування: укласти договори про встановлення права обмеженого користування земельними ділянками пляжів та проходів до пляжів ( сервітут).

Згідно з додатком №2 до рішення Бердянської міської ради № 7 від 21.06.2007 року « Перелік проходів до пляжів на Бердянській косі» визначено по території АДРЕСА_2 ) на межі с приватним сектором домоволодінь садибної забудови (пункт 20 додатку).

Згідно з додатком №3 до рішення Бердянської міської ради №7 від 21.06.2007 року « Проходи до пляжів на Бердянській косі з встановленням постійних неподільних земельних сервітутів» визначено по території АДРЕСА_2 ) на межі с приватним сектором домоволодінь садибної забудови сервітут орієнтованою площею 0,0153 га (пункт 6 додатку).

Враховуючи те, що до теперішнього часу рішення Бердянської міської ради №7 від 21.06.2007 року не виконано та відсутня можливість вільного використання земельної ділянки по території б/в «Зв`язківець» площею 0,0153 га, позивач разом з іншими громадянами звернувся до відповідача із заявою від 24.05.2017 року та від 29.08.2017 року про надання допомоги в реалізації виконання рішення ради №7 від 21.06.2007 року,

Листом від 05.09.2017 року за № 2304/05-Ко-1903 заступник міського голови відповів, що 05.01.2010 року між Бердянською міською радою та ТОВ «Ореол-07» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7300 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , наданої для розміщення бази відпочинку «Зв`язківець» строком до 01.02.2018 року.

На підставі листа голови вуличного комітету №33 ОСОБА_4 , Бердянська міська рада направила лист від 08.08.2017 року №01-4931/31 до орендаря ТОВ «Ореол-2007» за місцем знаходження юридичної особи для встановлення земельного сервітуту по території б/в «Зв`язківець» ( АДРЕСА_2 ) для розміщення проходу до пляжу, однак вказаний лист повернувся у зв`язку з тим, що за вказаною адресою адресат не значиться.

У зв`язку з неврегульованістю орендних правовідносин між Бердянською міською радою та користувачем б/в «Зв`язківець» ( АДРЕСА_2 ), на теперішній час позивач позбавлений можливості укласти договір про встановлення земельного сервітуту, позбавлений можливості користуватися земельною ділянкою на території зазначеної бази відпочинку для проходу до пляжу.

Просить встановити позивачу ОСОБА_1 право земельного сервітуту для проходу з АДРЕСА_1 до пляжу через територію бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_2 ).

Ухвалою судді від 01.07.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.

09.08.2019 року до суду надійшов відзив Бердянської міської ради за №247 від 08.08.2019 року, в якому надані заперечення проти позову з тих підстав, що колективні звернення мешканців Бердянської коси від 24.05.2017 року та від 29.08.2017 року є неналежними доказами, оскільки у вказаних зверненнях питання стосувалось перегляду умов договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на якому розташована б/в «Зв`язківець». Крім того, ОСОБА_1 не звертався до Бердянської міської ради, як до власника земельної ділянки, з пропозицією укладення з ним договору про встановлення земельного сервітуту.

Інших письмових заяв суду не надано.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просить встановити земельний сервітут у відповідності до першого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи № 204/02-20, оскільки такий варіант не порушує його права безперешкодного доступу до пляжу Азовського моря.

Представник позивача адвокат Чоп`як В.М. в судовому засіданні повністю підтримав позовну заяву позивача, просить її задовольнити та встановити земельний сервітут у відповідності до першого варіанту висновку судової земельно-технічної експертизи № 204/02-20.

Представник відповідача за дорученням Божков А.І. позов не визнав з підстав, викладених у відзиві та вважає, що відповідно до проведеної судової земельно-технічної експертизи № 204/02-20 у позивача існує спосіб для задоволення своїх потреб у проході до пляжу без встановлення сервітуту. В задоволенні позову просить відмовити.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Як вбачається з вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні обставини та правовідносини.

Присадибна ділянка ( для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) за адресою АДРЕСА_3 площею 0,1 га з кадастровим номером :08:006:0152 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 ( а.с.11-14,110).

Відповідач територіальна громада міста Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа земельної ділянки складає 1,7300 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:006:0035, на якої розташована база відпочину «Зв`язківець», що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.38-41).

База відпочинку «Зв`язківець» за адресою АДРЕСА_2 розташована на земельній ділянці площею 1,73 га з кадастровим номером :08:006:0035, власником якої є територіальна громада в особі Бердянської міської ради, форма власності комунальна, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Вказані ділянки розташовано в мікрорайоні «Бердянська коса», одна навпроти одної, по обидва боки від проїжджої частини вулиці Макарова: ділянка № АДРЕСА_2 на березі Азовського моря з виходом до морських пляжів (б/в «Зв`язківець») , ділянка № 60-Б збоку Бердянського заливу Азовського моря без виходу до морських пляжів ( ОСОБА_1 ).

Рішенням №7 двадцять третьої сесії V скликання від 21 червня 2007 року «Про організацію проходів до пляжів на Бердянській косі», з метою забезпечення права громадян на використання природних рекреаційних ресурсів міста Бердянська, в інтересах територіальної громади, затверджена схема розташування проходів та перелік проходів до пляжів на Бердянській косі (додатки №№1,2). Встановлено земельні сервітути на території існуючих закладів оздоровлення та відпочинку згідно з переліком (додаток №3). Керівникам оздоровчих закладів, на території яких розташовані заплановані проходи, зазначених у додатку №3, забезпечити безперешкодний прохід громадян до пляжів територією вказаних проходів загального користування: укласти договори про встановлення права обмеженого користування земельними ділянками пляжів та проходів до пляжів ( сервітут) (а.с.5-6,27).

Згідно пункту №20 додатку №2 до рішення Бердянської міської ради № 7 від 21.06.2007 року « Перелік проходів до пляжів на Бердянській косі», визначено прохід до пляжу на Бердянській косі по території АДРЕСА_2 ) на межі с приватним сектором домоволодінь садибної забудови (а.с.6,28-29).

Згідно з додатком №3 до рішення Бердянської міської ради №7 від 21.06.2007 року « Проходи до пляжів на Бердянській косі з встановленням постійних неподільних земельних сервітутів» визначено по території АДРЕСА_2 ) на межі с приватним сектором домоволодінь садибної забудови, сервітут орієнтованою площею 0,0153 га (пункт 6 додатку) (а.с.6,30).

Відповідно до рішення Бердянської міської ради №7 від 21.06.2007 року « Проходи до пляжів на Бердянській косі з встановленням постійних неподільних земельних сервітутів» розроблена схема розташування проходів до пляжів на Бердянській косі, на якій вказані існуючи проходи, та проходи з необхідністю встановлення сервітутів ( а.с.28).

Відповідно до пп.4.2 пункту 4 рішення Бердянської міської ради №7 від 21.06.2007 року « Проходи до пляжів на Бердянській косі з встановленням постійних неподільних земельних сервітутів» розроблений Договір про встановлення права обмеженого корисування земельною ділянкою (сервітут) ( а.с.31-33).

Рішення Бердянської міської ради №7 від 21.06.2007 року « Проходи до пляжів на Бердянській косі з встановленням постійних неподільних земельних сервітутів», яким визначено встановлення земельного сервітуту по території б АДРЕСА_4 «Зв`язківець» АДРЕСА_2 ) на межі с приватним сектором домоволодінь садибної забудови сервітут орієнтованою площею 0,0153 га до теперішнього часу не виконано та не скасовано.

Листом 2304/05-Ко-1903 від 05.09.2017 року заступника міського голови повідомлено позивача про те, що 05.01.2010 року між Бердянською міською радою та ТОВ «Ореол-07» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7300 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , наданої для розміщення бази відпочинку «Зв`язківець» строком до 01.02.2018 року. На день надання відповіді, ТОВ «Ореол-07» до Бердянської міської ради з питань щодо поновлення або переоформлення договору оренди землі від 05 січня 2010 року не зверталось (а.с.5).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером :08:006:0035, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності територіальній громаді міста Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області (а.с.38-41).

Як встановлено в судовому засіданні, на земельній ділянці з кадастровим номером :08:006:0035, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності територіальній громаді міста Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області розташовані будівлі та громадські приміщення бази відпочинку «Зв`язківець», територія всієї земельної ділянки огороджена парканом, охороняється охороною та знаходиться на першій лінії від Азовського моря, що підтверджується актом від 11.06.2010 року (а.с.15), фото таблицею (а.с.44-49), клопотанням експерта про забезпечення доступу до об`єкта дослідження (а.с.103).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:006:0035, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 з власником в особі Бердянської міської ради Запорізької області, не укладався, земельна ділянка в користування нікому не передана (а.с.112-113).

Позивачем заявлено, що для проходу позивача з АДРЕСА_1 до пляжу необхідно встановлення земельного сервітуту, оскільки доступ до пляжу та моря для нього закритий парканом бази відпочинку «Звязківець».

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частина 1 ст. 402 ЦК України передбачає можливість встановлення сервітуту договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно ч.1 ст. 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Частина 1 ст. 404 ЦК України, встановлює способи встановлення, в тому числі, можливостей земельного сервітуту, серед яких: право проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Відповідно до вимог ст. 98 Земельного Кодексу (ЗК) України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Згідно ч. 4 цієї ж статті ЗК України, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 ЗК України визначено наступні види земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Висновком земельно-технічної експертизи №204/02-20 від 06.02.2020 року встановлена відсутність можливості для позивача, з технічної точки зору, вільного проходу з АДРЕСА_1 до пляжу через територію б/ АДРЕСА_2 » ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер :08:006:0035. Перешкодами для вільного проходу позивача являється наявність межового паркану б/в «Зв`язківець» боку проїжджої частини вул.Макарова, наявність замкнених воріт в межовому паркані б/в «Зв`язківець» та їх захаращеність гілками дерев.

Експерт вважає технічно можливим встановлення позивачу земельного сервітуту для проходу з АДРЕСА_1 до пляжу через територію б/ АДРЕСА_5 « АДРЕСА_2 » ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер :08:006:0035 та пропонує два варіанта, які найменш обмежуючи для власника (користувача) цієї земельної ділянки:

Варіант 1.

-у вигляді смуги площею 0,0666 га по існуючому проїзду шириною 4,0 м від західних воріт б/в «Звязківець» до пляжу. У додатку №1 висновку ділянку сервітуту позначено червоним штрихуванням та цифрою «1».

Варіант 2.

- у вигляді смуги площею 0,0229 га вздовж південно-західного межового паркану б/в «Зв`язківець» шириною 1,5 м. на межі з приватним сектором домоволодінь садибної забудови. У додатку №1 висновку ділянку сервітуту позначено червоним штрихуванням та цифрою «2»

Дослідженням встановлена можливість іншого проходу позивача з АДРЕСА_1 до пляжу, без встановлення земельного сервітуту на території б/в «Зв`язківець» ( АДРЕСА_2 ) на земельній ділянці кадастровий номер :08:006:0035. Прохід позивача до пляжу можливий між ділянками садибної забудови, розташованого у південно-західному напрямку вулиці АДРЕСА_3 . Загальна довжина шляху від ділянки позивача по цьому проходу до пляжу становить 400 м. ( а.с.117-134).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 пояснив суду, що встановлення земельного сервітуту по першому варіанту відповідає діючому законодавству, який найменш обмежуючий для позивача. Різниця між запропонованим варіантом та рішенням відповідача є те, що він вказав більшу ширину смуги, оскільки враховував кількість осіб, які йдуть до пляжу більш ніж одна особа та при цьому враховував саме існуючу вже доріжку до пляжу.

Встановлення другого варіанту є можливим, але незручним, оскільки вздовж південно-західного паркану на межі з приватним сектором домоволодінь ніякої доріжки не існує, є багато рослин, кущів, дерев, тобто щоб скористатися другим варіантом, позивачу потрібно самостійно зробити доріжку до пляжу, самостійно понести витрати.

Третій варіант по існуючому проходу є недоцільним, оскільки відстань до існуючого проходу складає 400 метрів, потім треба йти між приватними садибами, де власниками цих садиб зроблена доріжка, яка є не рівною, після закінчення будинків обривається, потім йдуть рослини, кущі, пісок і взагалі відстань від будинку позивача до пляжу буде складати більше кілометра, по якій не зможе рухатися будь-який транспорт, дитячі коляски.

При цьому суд приймає до уваги, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення безперешкодного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів для загального водокористування» від 29.10.2019 року внесені зміни до законодавчих актів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЗК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Частиною 3 ст.60 ЗК України передбачено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Як встановлено в судовому засіданні, база відпочинку «Зв`язківець», розташована на земельній ділянці відповідача без укладання договору оренди, уздовж Азовського моря та знаходиться в прибережній захисний смуги, менше двох кілометрів від урізу води.

Згідно ч.4 ст.60 ЗК України, у межах прибережних захисних смуг забезпечується безперешкодний та безоплатний доступ громадян до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах у межах пляжної зони, до берегів річок, водойм та островів для загального водокористування, крім земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон та зон особливого режиму використання земель, а також земельних ділянок, на яких розташовані:

гідротехнічні, гідрометричні та лінійні споруди;

об`єкти підвищеної небезпеки;

пансіонати, об`єкти реабілітації, спорту, санаторії та інші лікувально-оздоровчі заклади, дитячі оздоровчі табори, що мають відповідні передбачені законом документи на споруди та провадження відповідної діяльності;

об`єкти природно-заповідного фонду, об`єкти культурної спадщини.

Обмеження доступу громадян у будь-який спосіб (у тому числі шляхом влаштування огорож або інших конструкцій) до узбережжя водних об`єктів на земельних ділянках прибережних захисних смуг, що перебувають у користуванні громадян або юридичних осіб, а також справляння за нього плати є підставою для припинення права користування земельними ділянками прибережних захисних смуг за рішенням суду.

Відповідно до ч.5 ст.61 ЗК України - у межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється влаштування огорож або інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до узбережжя морів, морських заток, лиманів та островів у внутрішніх морських водах, крім випадків, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведені вимоги закону, а також встановлені із матеріалів справи обставини проте, що відповідач не вирішив питання на укладення договору сервітуту з часу прийняття рішення Бердянською міською радою 21.06.2007 року, а позивач не має можливості задовольнити свої потреби в інший спосіб, як встановлення права користування чужим майном сервітуту, оскільки план розташування б/в «Зв`язківець» передбачає необхідність доступу до пляжу та Азовського моря, наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 401,402,404 ЦК України. ст.ст.60.61, 98, 99,100 ЗК України суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Бердянської міської ради Запорізької області про встановлення земельного сервітуту , задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 право земельного сервітуту для проходу з АДРЕСА_1 до пляжу через територію бази відпочинку «Зв`язківець» ( АДРЕСА_2 ), кадастровий номер :08:006:0035, у вигляді смуги площею 0,0666 га по існуючому проїзду шириною 4,0 м від західних воріт бази відпочинку «Зв`язківець» до пляжу ( у додатку №1 висновку експерта ділянка сервітуту позначено червоним штрихуванням та цифрою «1»).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - за наступною веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud0801/.

Повний текст рішення складено 05.08.2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова