КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/6990/16-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/8373/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

відповідачі

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого2020 року, ухвалене під головуванням судді Шевчука А.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_2 про визнання кредитного договору неукладеним,

в с т а н о в и в :

утравні 2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з останніх 35 919 доларів США заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначало, що за кредитним договором №014/9408/74/43735 укладеним 22.08.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 останній отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 37 400 доларів США строком до 22.08.2026 зі сплатою 12% річних.

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 22.08.2006 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язавсявідповідати перед позичальником за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник.

ОСОБА_1 одержав кредитні кошти, проте в порушення умов договору не здійснює своєчасно платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам.

Відповідно до розрахунку заборгованість станом на 14.12.2015 складає 35 919 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту -30 531,68 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом 743,62 доларів США; заборгованість за відсотками -2 739,23 доларів США, пеня за несвоєчасну оплату кредиту та погашення відсотків - 2 648,09 доларів США.

Угрудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив визнати кредитний договір неукладеним.

В обґрунтування зустрічного позову вказував, що 22.08.2006 він уклав з Київською регіональною дирекцією (філією) Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» кредитний договір №014/9408/74/43735,за яким отримав кредит у сумі 188 870 грн. Кредит надано у гривнях. Текст кредитного договору, який наданий ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не відповідає тесту укладеного договору та підпис на цьому договорі йому не належить. У тексті договору наданому до позовної заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» йдеться про кредит в доларах, однак не зазначено про валюту якої країни йдеться. Вказаний примірник договору не містить додатку до договору щодо графіку погашення кредиту, а ряд умов, зокрема пункти 1.5, 4.1, 5.1 залишилися незаповненими, що дає можливість для їх довільного тлумачення і є свідченням неузгодженості умов договору. Відсутність згоди щодо істотних умов договору, дійсного підпису позичальника та недотримання належної форми договору на думку ОСОБА_1 є підставою для визнання його неукладеним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.02.2020 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 35 919 доларів США. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» та зазначити в мотивувальній частині рішення про неукладеність кредитного договору. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не вирішив його клопотання про витребування доказів та про призначення економічної експертизи, не надав часу його представнику для ознайомлення з матеріалами справи. Суд не врахував, що при укладенні договору його не ознайомлено із сукупною вартістю кредиту, не надано примірник оригіналу кредитного договору йому як споживачу та сторони не погодили всі істотні умови договору. Крім того, він отримав кредит у гривні, а не у доларах США. Кредитна лінія (угода) не може бути предметом кредитного договору та у договорі не зазначено валюта грошових коштів. Вважає, що суд безпідставно зробив посилання на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015, оскільки там мова йшла про інший кредитний договір. У нього також виникли сумніви щодо достовірності наданих ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»копій документів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Ткачук О.М. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль»- Коваленко С.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, поясненняосіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», який змінив своє найменування на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/9408/74/43735.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 37 400 доларів США, а позичальник зобов`язався погасити наданий кредит у повному обсязі до 22.08.2026 та сплатити за користування кредитом відсотки.

За п. 1.4 договору за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 12 % річних .

Згідно з п. 9.1 договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положенням цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов`язань, зазначених у договорі.

Укладенню та підписанню кредитного договору передувала особиста заява ОСОБА_1 до банку на отримання кредиту у доларах США. У цій заяві зазначено, що позичальникознайомлений з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту, та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту тощо. Також вказано, що зміст умов кредитування зрозумілий.

22.08.2006 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед позичальником за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник.

За п. 4.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та втрачає свою чинність з моменту закінчення забезпеченого ним зобов`язання, моментом повного погашення заборгованості боржника.

Факт укладення кредитного договору № 014/9408/74/43735 від 22.08.2006між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 , отримання останнім кредиту у сумі 37 400 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 188 870 грн встановлено рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість по кредитному договору станом на 14.12.2015 складає35 919 доларів США, з яких: 30 531,68 доларів США заборгованість за кредитом, 743,62 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 2 739,23 доларів США заборгованість по сплаті відсотківта пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків -2 648,09 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідач порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту. Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_4 суд виходив з того, що порука на час звернення до суду з позовом припинена. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що вимога про визнання договору, який виконувався сторонами, неукладеним суперечить приписам чинного законодавства та такий спосіб захисту не передбачений ст. 16 ЦК України.

Рішення в частині відмови у позові до ОСОБА_4 та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не перевіряється.

Колегія суддів погоджується з висновками суду в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

У матеріалах справи міститься кредитний договір від 22.08.2006 № 014/9408/74/43735, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», який змінив своє найменування на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , згідно з яким банк надав останньому кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 37 400 доларів США, а позичальник зобов`язався погасити наданий кредит у повному обсязі до 22.08.2026 та сплатити за користування кредитом відсотки.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015 у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору іпотеки, які укладені між ним та ПАТ «Райффайзен Банк» 22.08.2006 недійсними відмовлено.

З рішення суду вбачається, що між сторонами укладено кредитний договір та банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредит у сумі 37 400 доларів США у гривневому еквіваленті, що складало на день видачі кредиту 188 870 грн. Даним рішенням також встановлено, що у заяві на отримання кредиту саме позичальником визначена валюта кредиту у доларах США та він був ознайомлений з умовами кредитного договору та всією необхідною інформацією до укладення кредитного договору.

У даній справі відповідач також не заперечує ту обставину, що отримав від позивача грошові кошти у сумі 188 870 грн, які були використані ним для придбання квартири.

При розгляді апеляційної скарги представник відповідача також не заперечувала отримання позичальником грошових коштів у сумі 188 870 грн, проте вказала, що такі кошти банк надав без укладення будь - яких договорів, а позов ОСОБА_1 , заявлений у 2015 році про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними стосувався іншого кредитного договору. При цьому будь - якого іншого кредитного договору, укладеного з позивачем ні відповідач, ні його представник не надали та не змогли вказати який саме інший кредитний договір вони мають на увазі.

У рішенні ж Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015 хоча і зазначено у першому абзаці описової частини дату договору 22.08.2008, у другому абзаці вже вказано дату 22.08.2006. Договір, який був предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_1 має номер № 014/9408/74/43735, сума кредиту 37 400 доларів США, строком з 22.08.2006 по 22.08.2026, процентна ставка 12 %, що відповідає кредитному договору, за яким заявлено позов у даній справі про стягнення заборгованості. Звертаючись із позовом про визнання кредитного договору недійсним ОСОБА_1 визнавав його укладеним, вказував, що виконував умови договору, проте вважав, що еквівалент долара до гривні складав 5,05 і був зафіксований. В ухвалі апеляційного суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції усунено розбіжності щодо дати договору та вказано, що кредитний договір від 22.08.2006.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду ухвалене на припущеннях, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015 не має відношення до кредитного договору, за яким заявлено позов у даній справі та, що ОСОБА_1 не підписував кредитний договір, а грошові кошти отримав від банку без укладення будь - яких договорів суперечать змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.02.2015, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015 та матеріалам даної справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказуючи на те, що з відповідачем було укладено інший кредитний договір, а кошти про які заявлено банком у даному позові банку видані позичальнику без укладення будь - якого договору відповідач відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України мав надати той інший кредитний договір, про який заявляє, а також розпорядження, наказ тощо щодо видачі йому коштів без укладення договору, проте таких доказів відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що у договорі не вказано у доларах якої країни надано кредит колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки у заяві - анкеті позичальника від 18.08.2006 вказано, що він бажає отримати кредит у доларах США та вищезазначеним рішенням суду також встановлено отримання кредиту у сумі, що відповідала 37 400 доларам США на час його видачі. Крім того, відповідач частково погашав кредит та у позовній заяві про визнання кредитного договору недійсним вказував, що сплачував щомісячні платежі у еквіваленті до долара США.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні виначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Доводи апеляційної скраги про те, що оскільки відповідач отримав кредитні кошти у грошовій одиниці «гривні», то має повернути лише ту суму у гривнях, яку отримав, суперечать положенням вищезазначеної норми. Правове значення має не лише факт передачі коштів у певній валюті, а і визначення у зобов`язанні грошового еквіваленту в іноземній валюті. У разі визначення сторонами у договорі грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу незалежно від того, у якій грошовій одиниці ці кошти отримані, а не на день отримання таких коштів.

Апелянт фактично просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та відмовити у позові з тих підстав, що такий договір не є укладеним. Розмір заборгованості апелянт не оскаржує та своїх контрозрахунків не надає.

Оскільки судом правильно встановлено обставини про те, що кредитний договір укладено між сторонами та відповідач порушив умови договору щодо щомісячного погашення кредиту та сплати відсотків, та не виконав вимогу кредитора від 22.07.2015 про дострокове погашення кредиту у зв`язку з порушенням умов договору, висновки суду про стягнення заборгованості у розмірі, заявленому у позові грунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що договір є нікчемним суперечать його ж доводам про неукладеність договору. Ознак нікчемності договору при розгляді справи не встановлено, а питання про визнання кредитного договору недійсним було предметом судового розгляду у іншій справі, де також не встановлено підстав для визнання договору недійсним.

Адвокат Ткачук О.М. отримала довіреність на представлення інтересів ОСОБА_1 17.01.2020, розгляд справи відбувся 13.02.2020, відтак представник відповідача мала достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи. До того ж провадження у справі відкрите 23.06.2016 та ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви разом з доданими документами, та не мав перешкод отримати копії документів, які надавалися під час розгляду справи з тим, щоб передати такі документи для ознайомлення адвокату.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники справи та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Не задоволення судом клопотання про оголошення у справі перерви для ознайомлення адвоката Ткачук О.М. з матеріалами справи за вищевказаних обставин не свідчить про упереджене ставлення суду до даного учасника справи, оскільки будь - яких перешкод ознайомитися з матеріалами справи до судового засідання учасники справи не мали.

Доводи апеляційної скарги про незадоволення судом клопотання про призначення економічної експертизи та витребування всіх первинних фінансових документів від позивача щодо видачі кредиту не спростовують висновків суду, дані клопотання судом вирішені у відповідності до вимог ЦПК України.

Відповідач не надав суду будь - яких доказів про те, які суми на погашення кредиту ним сплачувалися, не надав доказів, що банк відмовив йому у ознайомленні з його ж кредитною справою та як вказувалося вище не спростовував розмір заборгованості, запитання експерту, які викладені у клопотанні не стосувалися правильності визначення заборгованості банком, а стосувалися правових питань, які мають вирішуватись судом, а не експертним висновком.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 12.08.2020.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик