06.08.2020 Справа № 363/3506/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом в серпні 2019 року, посилаючись на те, що відповідно до договору дарування від 11 квітня 2000 року він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . З відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 1993 року. Перебуваючи у шлюбі, він зареєстрував її у своєму будинку. Зазначив, що з травня 2015 року вони з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують і саме з цього часу відповідачка зібравши свої речі виїхала з будинку. 05 травня 2017 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Відповідачка відсутня у його житловому приміщенні без поважних причин більше чотирьох років, а тому втратила право користування належним йому житловим будинком.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримав.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явились.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 11 квітня 2000 року.

Рішенням цього ж суду від 05 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до довідки Воропаївської сільської ради Вишгородського району Київської області № 03-11/178 від 01 серпня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 з 2 жовтня по даний час, але фактично не проживає за вищевказаною адресою з 16 травня 2015 року.

Як встановлено з акту обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Воропаївської сільської ради Вишгородського району Київської області про реєстрацію місця проживання від 31 липня 2019 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , крім власника в будинку ще зареєстровані його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_2 , однак остання з травня 2015 року за вищевказаною адресою не проживає.

З відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Київській області від 01 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає за вищевказаною адресою з травня 2015 року, витрат по утриманню будинку не несе.

Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, варто зазначити, що захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачі відсутні у житловому приміщенні позивача більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання ОСОБА_2 такими, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 280 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 17 серпня 2020 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 21 серпня 1996 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 09 квітня 1996 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя