ЄУН № 336/3847/20
пр.№2о/336/167/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого - судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , вказавши, що ОСОБА_2 є її сином, разом вони не мешкають, але ОСОБА_3 . Погрожує фізичною розправою, вимагає грошові кошти, поводиться агресивно. По суті просить встановити ОСОБА_2 заборону перебувати за місцем проживання заявника строком на 6 місяців; наближатись ближче ніж на 50 метрів до місця проживання, роботи, інших місць частого відвідування заявника протягом 6 місяців; заборони ведення листування, телефонних переговорів із ОСОБА_1 або контактування із нею іншими засобами зв?язку.

В судове засідання заявник не з?явилась, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 сповіщався про дату та час розгляду справи смс-повісткою, направленою за номером телефону, який зазначила заявник, повістку отримав 10.08.2020 року, в судове засідання не з?явився.

Ухвалою суду від 10.08.2020 року відкрите провадження у справі.

При вирішенні заяви суд виходить з наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

За змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

Ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Заявником не надано документального підтвердження того, що ОСОБА_2 являється її сином.

Також заявником не надано жодних належних та допустимих доказів того. що ОСОБА_2 дійсно вчиняє щодо неї будь-які протиправні дії, адже заявником надані роздруківки розмова з абонентом «Толик МТС», однак, не надано доказів, що цей телефон належить саме ОСОБА_2 .

При дослідженні вказаної переписки судом не знайдено жодних погроз чи ознак вимагання з боку абонента на ім?я Толик МТС.

Також заявником надані невідомо ким написані записки, які також не міститяь жодних погроз життю чи здоров?ю заявника.

В провадженні Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження за фактом вчинення невстановленою особою домашнього насильства щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відомості про наявність у цьому кримінальному провадженні підозрюваного відсутні.

Також суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності за злочини, вчинені відносно заявника.

Суд також враховує, що як зазначила заявник ОСОБА_2 зареєстрований проживаючим за однією адресою з заявником, отже застосування запропонованих заявником заходів, зокрема щодо заборони перебування за місцем проживання заявника та наближення до вказаної адреси призведе до порушення права ОСОБА_2 на житло.

Аналізуючи викладене та надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заявник не надав належних та достатніх доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 339-342 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Зацікавлена особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повне рішення складено 04 серпня 2020 року