Справа № 344/9175/19
Провадження № 2/344/754/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.

секретаря Устинської Н.С.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В позові ОСОБА_1 зазначив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На сусідній земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_3 встановив пасіку у кількості 5 вуликів.

11 травня 2019р. позивача, який знаходився на подвір`ї своєї земельної ділянки, покусали бджоли, що спричинило сильну біль, запаморочення, набряки, почав задихатися та втрачати свідомість. В реанімаційному відділенні Центральної міської клінічної лікарні йому була надана медична допомога. Крім того, позивач провів у зв`язку з цим 3 дні в лікарні до 13.05.2019р.

Крім того, позивачем заявлено, що інших пасік, які б знаходились в безпосередній близькості до земельної ділянки позивача та межують з нею немає, крім пасіки відповідача.

При зверненні до суду, позивач вказав, що після інциденту боїться виходити з дому, на вулиці відчуває тривогу за своє здоров`я та життя. Ковальський заявив, що підтвердити викладені у позові обставин та факти можуть сусіди: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з чим заявив клопотання про виклик до суду свідків.

З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.ст.1167, 1195 ЦК України позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 1098,55грн., що підтверджено чеками, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 600,00грн. та моральну шкоду в розмірі 74 000,00грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.05.2019р. відкрито провадження в даній справі.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов до канцелярії суду 15.07.2019р. Відповідно до змісту відзиву відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , при цьому вказав, що позивачем не доведено факту нападу на нього бджіл саме відповідача, а не інших бджіл, які належать іншим сусідам. Крім того, вказав, що за результатами звернень позивача до нього на початку травня, відповідач переніс на більш віддалене (понад 10м) місце від двору позивача вулики та з метою підвищення льоту бджіл - огородив вулики 3-х метровою сіткою.

На адресу канцелярії суду 22.07.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач в заперечення позиції відповідача вказав на не підтвердження відповідачем наявності ветеринарно-санітарного паспорта та права власності на земельну ділянку, на якій розміщені вулики. Крім того, зазначив на необґрунтованості заперечень стосовно неможливості укусів бджіл під спідньою білизною, оскільки ушкодження укусів проявилися у вигляді алергічних реакцій на численних частинах тіла.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 11.05.2019р. перебуваючи у себе на подвір`ї, почув крик дружини позивача, яка звернулася до нього за препаратом «Діазолін». Після нападу бджіл на позивача, які покусали його, ОСОБА_1 забрала машина швидкої допомоги. Крім того, ОСОБА_5 вказав, що відповідачем були перенесені вулики від паркану позивача та встановлена огорожа лише після того, як 11.05.2019р. бджоли покусали позивача.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що 11.05.2019р. був присутнім під час нападу на позивача бджіл, в результаті укусів яких, позивач потрапив до реанімації через погіршення здоров`я. Разом з тим, свідок стверджував, що відповідачем перенесені вулики на більш віддалене місце від подвір`я позивача та огороджені вже після відповідного інциденту.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши пояснення сторін та свідків у справі, дослідивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11 травня 2019р. швидкою допомогою ОСОБА_1 направлений до реанімаційного відділення Центральної міської клінічної лікарні (м.Івано-Франківськ, вул.Мазепи, 114) з діагнозом алергічна реакція на укус бджоли. Відповідно до копії догоспітального протоколу позивач поступив до Центральної міської клінічної лікарні м.Івано-Франківська 11.05.2019р. о 14:50. Крім того, відповідно до копії довідки №278 від 13.05.2019р. позивач знаходився на лікуванні в ЦМКЛ з 11.05.2019р. по 13.05.2019р., діагноз - алергічна реакція по типу кропив`янки на укус бджоли, гіпотонія, набряк квінке.

На підтвердження витрат, понесених в зв`язку з лікуванням ОСОБА_1 надані відповідні квитанції (а.с.18) на загальну суму 1098,55грн.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У відповідності до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач 11.05.2019 року отримав ушкодження здоров`я в результаті укусів бджіл, внаслідок чого позивач був змушений нести витрати на своє лікування.

Судом встановлено, що на підтвердження факту спричинення шкоди здоров`ю позивача укусами бджіл, ним було подано до суду докази проходження лікування в Центральній міській клінічній лікарні м.Івано-Франківська, починаючи з дня, коли безпосередньо нанесені бджолами укуси до 13.05.2019р. Зокрема, судом досліджено копії довідки №278 від 13.054.2019р. про перебування позивача на лікуванні з діагнозом алергічна реакція по типу кропив`янки на укус бджоли (а.с. 6); догоспітального клінічного протоколу №5937 (а.с.8); листка основних показників стану хворого; листка лікарських призначень (а.с.9); медичної картки стаціонарного хворого №6223/19 (а.с.15).

Суд зазначає, що для настання деліктної відповідальності за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

При цьому, незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якої пред`явлено позов.

Так, судом встановлено та не заперечується жодною зі сторін, що земельні ділянки позивача та відповідача є сусідніми та межують одна з одною. Відповідачем ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 квітня 2019р. встановлені для власних потреб вулики.

Правила розведення, використання бджіл регулюються Законом України «Про бджільництво», Інструкцією щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини №9 від 30.01.2001р., Державними санітарними правилами планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996р. №173, Порядком реєстрації пасік, затвердженого Наказом міністерства аграрної політики України і Української академії аграрних наук №184/82 від 20.09.2000р.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про бджільництво» фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил.

Згідно з п.1.3 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл територію стаціонарної пасіки обгороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади.

Крім того, цим пунктом інструкції встановлено, що при розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір`ї), огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5м для підвищення рівня льоту бджіл.

Системний аналіз відповідних положень нормативно-правових актів, які регулюють зокрема, діяльність фізичних осіб стосовно утримання бджіл вказує на наявність обов`язку стосовно безпечного утримання встановлених індивідуальних пасік на присадибних ділянках.

Зокрема, відповідачем не надано до суду достатніх доказів на підтвердження належного ним облаштування пасіки з бджолами саме на момент завдання позивачу шкоди здоров`ю. Суд критично оцінює надані відповідачем фотоматеріали присадибної ділянки, оскільки з поданих матеріалів неможливо встановити час встановлення огорожі для підвищення рівня льоту бджіл. Разом з тим, наданий суду в якості доказів ветеринарно-санітарний паспорт пасіки не може бути прийнятий судом доказом в підтвердження факту належного облаштування пасіки станом на 11.05.2019р., оскільки виданий відповідачу лише 25.09.2019р., як і Акт щодо правильності утримання бджолосімей від 21.06.2019р., тобто не є доказами в розуміння положень ст.ст.76-77 ЦПК України.

Позивачем заявлено, що відповідач, не дотримавшись встановлених Законом України «Про бджільництво» вимог, завдав йому шкоди ушкодженням здоров`я, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати витрати на придбання ліків та моральну шкоду. При цьому позивачем заявлено клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 які підтвердили факт належного облаштування відповідачем огорожі пасіки лише після завдання позивачу шкоди укусами бджіл.

Крім того, аргументи відповідача стосовно наявності пасік у інших сусідів, що може вказувати на сумнів завдання шкоди позивачу саме бджолами відповідача, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки жодних доказів до суду ним не було подано.

Стосовно поданих позивачем відеоматеріалів на підтвердження завдання шкоди відповідачем здоров`ю позивача, суд зазначає, що не може прийняти такі матеріали в якості доказів, оскільки з поданих відеозаписів неможливо ідентифікувати та визначити приналежність відображених вуликів та подвір`я саме відповідачу, оскільки не містить необхідних реквізитів електронного доказу, як то фіксації дати та часу зйомки, місця події тощо.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення бджолами з вуликів, які розміщені відповідачем на його земельній ділянці шкоди здоров`ю позивача, через відсутність належного утримання пасіки з боку відповідача станом на 11.05.2019р., який зобов`язаний здійснювати таку утримання та облаштування пасіки на присадибній ділянці, суд прийшов до висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди, заподіяної бджолами, які утримуються відповідачем.

Відтак підлягає до задоволення вимога щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в сумі 1098,55грн., що підтверджено чеками (а.с. 18).

Вирішуючи питання про позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Стаття 1167 ЦК України встановлює підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позовній заяві та в судовому засіданні послався на те, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживання, враховуючи страх за своє життя та здоров`я, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Встановлені судом обставини справи свідчать про часткову обґрунтованість тверджень позивача про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок укусів бджіл з вуликів відповідача.

Крім того, позивачем надано до суду копію консультаційного висновку спеціаліста обласної психо-неврологічної лікарні №3 від 20.05.2019р., відповідно до якого лікарем під час огляду позивача встановлено, що останній скаржився на страх виходити з дому через наявність вуликів з бджолами на подвірї сусіда, відчуття тривоги за свою безпеку, порушення сну. За результатами огляду, лікарем визначено підвищений рівень тривожності, а також надані рекомендації хворому, зокрема відпочинок, відновлення сил і почуття безпеки.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що у зв`язку з укусами бджіл, позивач був направлений службою швидкої допомоги до реанімаційного відділення та з наступного дня був переведаний до терапевтичного відділення ЦМКЛ м.Івано-Франківська, де вимушений був проходити стаціонарне лікування до 13.05.2019р., при цьому переживав страх за здоров`я та життя. Позивач зазнав душевних страждань через укуси вджіл.

Визначаючи розмір моральної шкоди слід враховувати вразливість становища позивача, ступінь важливості для нього предмета спору, оскільки він має сильну алергічну реакцію на укус бджіл.

При оцінці обґрунтованості вимог позивача у справах про відшкодування моральної шкоди слід виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи презумпції завдання такої шкоди.

Пояснення позивача як потерпілої сторони щодо характеру завданих йому немайнових втрат є переконливими та розумними у спірному випадку.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що неправомірними діями та бездіяльністю відповідача позивачеві завдано моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у створенні відповідачем позивачу незручності у проживанні та користуванні земельною ділянкою, порушенні звичайного ритму життя, необхідності вжиття додаткових витрат на лікування та зусиль для подолання наслідків негативної діяльності відповідача, переживання за своїх членів сім`ї.

Водночас, зважаючи на принцип змагальності, відповідачем не доведено, що позивачеві не завдано моральної шкоди і що така шкода заподіяна позивачу не з його вини.

Таким чином, суд визначаючи розмір моральної шкоди враховує характер і глибину фізичних та душевних страждань позивача, їх інтенсивності та тривалості, завданих тілесних ушкоджень, вік позивача, стан його здоров`я, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків та вимушених змін у житті, необхідністю лікування та керуючись принципами розумності і справедливості, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути 5 000 грн. моральної шкоди.

На думку суду вказана сума моральної шкоди реально відображає характер, глибину та тривалість душевних, емоційних та моральних страждань, які переніс позивач в результаті нападу на нього та укусів бджіл, що викликало в результаті сильну алергічну реакцію.

Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2600,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно наданого до суду акта приймання-передачі наданих послуг 31 до договору про надання правничої допомоги №16/5/19 від 16.05.2019р. загальна вартість послуг адвоката за цим актом склала 2 600,00грн. Разом з тим, в матеріалах справи міститься подана стороною позивача квитанція від 16.05.20198р. про оплату адвокату Василик У.С. послуг по договору про надання правової допомоги в розмірі 2 500,0грн.

Таким чином, враховуючи, що позивачем надано документ про фактичну оплату витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,0грн., суд прийшов до висновку що саме в межах фактично понесених витрат на правову допомогу може прийняти вимоги про стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підставі наведеного вище, керуючись 129 Конституції України, ст.ст.5, 10, 12, 19, 77, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду завдану ушкодженням здоров`я в сумі 1098 (одну тисяча дев`яносто вісім) гривень 55 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 2500,00 грн. по оплаті витрат на правову допомогу.

Стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП невідомий, АДРЕСА_2 ) на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1536,8 грн. по сплаті судового збору.

В задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Шамотайло О.В.

Повний текст рішення суду виготовлений 04.02.2020 року.