Справа № 452/1793/19 Головуючий у 1 інстанції: Карнасевич Г.І.
Провадження № 22-ц/811/128/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

секретаря: Сеньків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року, стягнуто з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на його користь 140 832 грн. 33 коп. невиплаченої заробітної плати. Стверджує, що у березні 2019 року на його картковий рахунок зараховано 113 370 грн. 03 коп. на виконання вказаного рішення суду. Зазначає, що при нарахуванні йому заробітної плати за період з квітня 2010 року по 2016 рік відповідачем грубо порушено законодавство про оплату праці, відповідач не дотримувався умов нарахування та виплати заробітної плати, визначених Колективним договором Самбірського ВУВКГ на 2010-2012 роки, а сам, тарифна ставка робітника 1-го розряду встановлена без врахування коефіцієнта співвідношення 1,2 до мінімальної тарифної ставки робітника 1-го розряду встановленої Територіальною угодою між Львівською обласною державною адміністрацією, об`єднаннями роботодавців та профспілковими об`єднаннями Львівської області на 2012-2014 роки, що встановлено актом головного державного інспектора Територіальної держаної інспекції з питань праці у Львівській області від 20 січня 2014 року за результати позапланової перевірки дотримання законодавства про оплату праці у Самбірському ВУВКГ. Вважає, що Самбірське ВУВКГ зобов`язане виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, сума якої обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. З наведених підстав просив стягнути з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 77 253 грн. 64 коп.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 77 253 грн. 64 коп. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів і зборів, в дохід держави, а саме: податкового доходу фізичних осіб в сумі 13 905 грн. 43 коп. та військового збору в сумі 1160 грн. 02 коп.

Стягнуто з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства судовий збір в дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржило Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим. Апелянт стверджує, що згідно з п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Зазначає, що індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу, при цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Вважає, що наданий позивачем розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати із урахуванням індексу споживчих цін не відповідає п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», зокрема, позивач нараховував компенсацію, починаючи з місяця, за який виплачується дохід, що суперечить вищезазначеному порядку, що не було враховано судом і призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що частина заробітної плати, належної до виплати позивачу, була виплачена з порушенням строків її виплати, а відтак така відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підлягає компенсації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29.11.2018 року, задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення з Самбірського ВУВКГ на його користь невиплаченої заробітної плати в розмірі 140 832.33 грн.

Згідно платіжного доручення від 12.03.2019 року № 1287 Самбірського міськрайонного відділу ДЕ, позивачу ОСОБА_1 зараховано на картковий рахунок в «Приват Банку» 113 370 грн. 03 коп., у зв`язку з чим 25.03.2019 року начальником Самбірського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Ханас 1.1. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу № 452/132/18, виданому 20.12.2018 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМ України №159 від 21.02.2001 року.

Стаття 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх виплати» передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. ст. 2, 3 та 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх виплати» регламентовано, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та інші: сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством.

У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам - за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Так, індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-ПР/2013 у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звертатися до суду з позовом про стягнення суми індексації заробітної оплати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, як складових належної працівнику заробітної плати, без обмежень будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Із правового висновку, викладеного Верховним Судом України у рішенні № 6-43цс14 від 21 травня 2014 року убачається, що: «компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року №692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Отже, підставами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів; 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналізуючи зміст апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апелянт не заперечує підставності позову ОСОБА_1 , однак заперечує розмір нарахованої ним компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати.

Матеріали справи містять Розрахунок №1 невиплаченої заробітної плати електромонтеру У розряду ОСОБА_1 . Самбірського ВУВКГ та розрахунок №2 неодержаної заробітної плати 20% за розширення зони обслуговування ОСОБА_1 електромонтеру У розряду Самбірського ВУВКГ за період з квітня 2010 року по грудень 2016 року (включно), які відповідачем не спростовані, на яких і ґрунтується наданий позивачем розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.

Із поданого позивачем розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати із урахуванням індексу споживчих цін, розмір такої компенсації становить 77253.64 грн.

Колегією суддів враховується те, що відповідач, заперечуючи розмір нарахованої позивачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, іншого розрахунку належної позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, не надав, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не спростував належними та допустимими доказами наданий позивачем розрахунок.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком компенсації, у якому позивач вірно зазначив розміри сум, які підлягають обов`язковому утриманню з нарахованої ним компенсації, а саме, ( ПДФО 18% та військовий збір 1,5%), що становить ПДФО 13905.43 грн. та військовий збір 1160.02 грн., а відтак, судом першої інстанції вірно визначена сума компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з Самбірського ВУВКГ на користь ОСОБА_1 , що становить 62188.19 грн.

Наведене спростовує доводи апелянта про неправильність нарахованої позивачем суми компенсації.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 13.08.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.