Справа № 703/4850/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря Бондаренко А.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

Свої вимоги обругтовує тим, що вона з 17 червня 2005 року з відповідачем ОСОБА_4 перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 200. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилося двоє дітей: (двійнята) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .Згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

З часу розлучення і по даний час діти проживають з позивачкою. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дітей, в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05 серпня 2014 року і до повноліття дітей.

Позивач вказує, що їх з відповідачем діти народились недоношеними, в зв`язку з чим вони потребують постійного медичного догляду, часто хворіють та потребують консультацій лікарів та відвідування медичних закладів. В обох дітей виявлені шуми в серці, додаткові хорди та відкрите овальне вікно, що потребує лікарського нагляду.

Син ОСОБА_7 хворіє на вроджену ваду-гіпоспадію (відсутність уретри), для повноцінного розвитку та одужання, йому в серпні 2013 року зроблено ряд операцій в Київській міській дитячій лікарні № 1, а в серпні 2016 року проведено складне оперативне втручання по пластиці уретри, але результат операції виявився незадовільним з виникненням ускладнень.

Постільки на Україні інших спеціалістів по лікуванню вродженої вади у сина ОСОБА_7 немає, вона змушена була звертатись в медичні заклади за межами України, щоб усунути негативні наслідки від проведених сину операцій в серпні 2016 року та його подальшого лікування, яке відбувалось в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени », що в м. Санкт - Петербург РФ в період з 17.12.2017 року по 30.12.2017 року.

У зв`язку з тим, що вона понесла значні додаткові витрати на лікування дітей, а відповідач відмовився в добровільному порядку компенсувати мені їх половину, 27.03.2018 року я звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про стягнення з нього на мою користь 61 183 грн. 04 коп. додаткових витрат ( справа № 703/746/18 ).

Постільки після звернення з даним позовом до суду, син ОСОБА_7 потребував подальшого лікування у зв`язку з його вродженою вадою, вона змушена була додатково нести значні матеріальні витрати на загальну суму 90 515 грн 41 коп, а тому просила суд стягнути з відповідача половину витрат на загальну суму 45 257 грн.70 коп. та понесені судові витрати.

Відповідач, в судовому засіданні та в поданому ним до суду відзиві на позов, позовні вимоги не визнав та вказав, що позивачка понесла додаткові витрати на лікування сина за кордоном а саме в Російській Федерації. Законом України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що громадяни України можуть направлятися для лікування за кордон у разі необхідності надання того чи іншого виду медичної допомоги хворому та неможливості іі надання в закладах охорони здоров`я України. Державні органи зобов`язані сприяти виїзду громадян України за кордон і перебуванню там в період лікування. Порядок направлення громадян за кордон для лікування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так відповідно до Положення про порядок лікування громадян України за кордоном» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 12.1995р № 991, передбачено, що питання направлення громадян на лікування за кордон порушують обласні, центральні (міські) лікарні, які надсилають до МОЗ АРК Крим, управлінь,відділів охорони здоров`я обласних , Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, які у разі визнання ними необхідності такого лікування надсилають документи до МОЗ України або видають їх хворому для подання до Міністерства. Рішення про доцільність лікування за кордоном приймається комісією з питань направлення на лікування за кордон на підставі висновку головного спеціаліста відповідного профілю в на підставі якого видається відповідний наказ МОЗ. Враховуючи відсутність висновку відповідного спеціаліста МОЗ України та рішення Комісії про доцільність лікування за кордоном, вважає що позивачка всупереч законодавства України самовільно лікувала дитину ?а тому заявлені вимоги задоволенн не підлягають.

Відповідач також зазначив, що згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2014 року з нього стягуються аліменти на утримання синів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на користь ОСОБА_1 . Так, позивач регулярно щомісячно отримує аліменти, які відраховуються із його заробітної плати а тому частина додаткових матеріальних витрат на дітей, зазначених позивачем, повинна покриватись за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача.

При винесенні судом рішення відповідач просить суд також врахувати незадовільний стан його здоров`я, наявність у нього тяжкого онкологічного захворювання та необхідність в зв`язку з цим проходження лікування, що також потребує значних матеріальних витрат на придбання ліків та медичних препаратів.

Таким чином, відповідач вказує, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати додаткові витрати на утримання дітей в тому розмірі, що просить позивач, оскільки це поставить відповідача та його сім`ю в складне матеріальне становище.

11 березня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що обставини, викладені у відзиві не спростовують доводів позивача .

Позивач зазначає, що з моменту народження синів, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 знає про вроджену ваду сина ОСОБА_7 ( гіпоспадія відсутність уретри ), у зв`язку з чим він потребує постійного медичного догляду та лікування. З метою його повноцінного розвитку та одужання, йому необхідно було проводити оперативні втручання, про що вона надала належні та допустимі докази, приєднавши їх до свого позову .

Після розлучення з відповідачем у жовтні 2014 року, всі питання щодо лікування їхніх дітей, лягли лише на плечі позивачки, так як вони, на думку ОСОБА_4 , залишились і проживають зі нею. У зв`язку з лікуванням дітей вона змушена була нести значні додаткові витрати. Відповідач же самоусунувся і не бере ніякої участі у додаткових витратах, які я несу на дітей, що й змусило мене звертатися до суду з позовом про їх стягнення з відповідача .

Із змісту відзиву ОСОБА_4 на її позов, вбачається, що він не заперечує того факту, що син ОСОБА_7 потребував лікування у зв`язку з його вродженою вадою і того, що вона понесла додаткові витрати на його лікування, а саме у зв`язку з його стаціонарним лікуванням в період з 22.10.2018 року по 03.11.2018 року та проведенням йому операції, необхідністю придбання для нього ліків, його обстежень, консультації лікарів, адже на підтвердження цього я до свого позову надала належні та допустимі докази, які він не спростував.

Заперечення у відзиві ОСОБА_4 щодо підстав для відмови у задоволенні мого позову зводяться лише до того, що вона проводила лікування сина за кордоном без відповідного його направлення МОЗ України, який встановлений постановою КМУ від 08.12.1995 року № 991 відповідно до Положення та Порядку направлення громадян на лікування за кордон, затверджений постановою КМУ від 27.12.2017 року № 1079, а не проводила його лікування в медичному закладі на Україні, адже це немає ніякого значення, що вбачається з наступного.

Зазначила, що МОЗ України здійснює оплату лікування громадян за кордоном в межах бюджетних асигнувань, передбачених законом Про державний бюджет України на відповідний рік, за відповідною бюджетною програмою та при наявності відповідних щомісячних бюджетних асигнувань та на підставі офіційного документа, що підтверджує вартість лікування пацієнта з урахуванням наявності у громадянина, його сім`ї можливості покриття витрат на оплату вартості лікування за рахунок власних коштів, можливості покриття витрат за рахунок коштів місцевого бюджету.

Все це свідчить, що направлення громадянина на лікування за кордон може бути вирішене лише один раз на рік під час затвердження відповідного бюджету.

Крім того в період часу з 2013 по 2016 роки сину робили такі операції в Києві, але стан його здоров`я не покращився, а навпаки погіршився, виникли ускладнення, а позивач як його мама, переслідувала, в першу чергу, інтереси та здоров`я сина. До того ж, позивач зверталась в інші медичні заклади на Україні, але ніде і ніхто не взявся робити операції сину, щоб усунути недоліки проведених операцій та позбутися вродженої у нього вади. Очікувати можливість направлення сина за кордон та оплату його лікування привело б до затягування часу, що виходячи із його вродженої вади, це завдало б йому непоправної шкоди для його розвитку та здоров`я, адже позитивні наслідки проведення таких операцій можливе лише в перші роки життя хлопчика.

Також зазначила, що відповідно до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я » кожний громадянин України має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій( ст. 6, ст. 38 ) та зобов`язаний піклуватися про здоров`я своїх дітей ( ст.10 ) . Враховючи,що вона надала докази про розмір понесених нею витрат , вважає,що іі вимоги є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що всі необхідні докази на підтвердження додаткових витрат знаходяться в матеріалах справи. Крім того просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати за надання правової допомоги представника.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала думку свого представника.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав з підстав , зазначених у відзиві та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судових засіданнях крім останнього, підтримав думку свого представника та просив суд при постановленні судом рішення врахувати стан його здоров`я, те, що він має, є інвалідом ІІІ групи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та їх представників, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_4 є батьком малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 9).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. З часу розлучення діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Разом з тим дитина хворіє, в тому числі, вродженими вадами, в зв`язку з чим потребує постійного медичного догляду, консультацій лікарів та відвідування медичних закладів, що, в свою чергу, потребує значних матеріальних витрат .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції) від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

З матеріалів справи згідно наданих позивачем медичних довідок, виписки з медичної карти амбулаторного хворого, виписки з історії хвороби, вбачається, що ОСОБА_5 хворіє на вроджену ваду-гіпоспадію (відсутність уретри), в зв`язку з чим йому зроблено ряд операцій в Київській міській дитячій карні № 1, а в серпні 2016 року проведено оперативне втручання по пластиці уретри по Мастерд, а також в період з 17 грудня 2017 року по 30 грудня 2017 року йому проведено планову операцію з уретро пластики в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени» м. Санкт - Петербург РФ

Так позивачкою понесені витрати на обстеження 05.10.2018 року сина в діагностичному центрі «Лабсервіс » в сумі 1050 грн. 00 коп. про що свідчить ксерокопія квитанції ( а.с 17). Відповідно до рекомендацій лікаря сину сторін необхідно було застосовувати мазь ОСОБА_13 , на придбання якої позивачка в період з 09.09.2018 року по 15.10.2018 року, понесла витрати в сумі 853 грн. 60 коп., про що свідчать ксерокопії чеків ( а. с. 18). В період з 22.10.2018 року по 03.11.2018 року син сторін по справі Святослав перебував на стаціонарному лікуванні в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени », що в м. Санкт - Петербург РФ, де йому 25.10.2018 року було проведено планову операцію з уретро пластики.

У зв`язку з тим, що син за віком малолітній, а тому самостійно не міг доїхати до місця лікування і назад , позивачка змушена була їхати разом з ним та нести значні матеріальні витрати на придбання квитків на потяг, найму житла, проведення клінічних обстежень, придбання ліків та за проведення самої операції.

Так, на придбання проїзних квитків потягом з місця проживання позивачки з сином , тобто з м. Сміла ( ст. Т. Шевченка ) до Санкт - ОСОБА_14 в РФ і назад позивач витратила 4 650 грн. 72 коп. ( 645 грн. 75 коп. + 1789 грн. 37 коп. + 588 грн. 53 коп. + 1 627 грн. 07 коп. ). (. а. с. 25- 26 ).

За час їх проживання з сином у готелі м. Санкт Петербург, в період 18.10.2018 року по 22.10.2018 року, вона понесла витрати в сумі 8 800 російських рублів, що по відношенню до курсу гривні, відповідно даним НБУ, становить 3 476 грн. 00 коп. ( 8800 х 0.395 ) ( а.с.20 23) .

На придбання ліків для сина в період його перебування на лікуванні в Санкт-Петербурзі позивачка по рекомендації лікарів придбала для нього ліків на загальну суму 4752 російських рублів , що по відношенню до курсу гривні, відповідно даним НБУ становить 1877 грн. 04 коп. ( 4752 руб. х 0.395 ). ( а. с. 27 -30).

За час перебування сина на лікуванні в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої Марії Магдалени », що в м. Санкт - Петербург РФ, позивачка , відповідно до договорів про надання платних послуг цим медичним закладом від 19.10.2018 року, від 22.10.2018 року , від 23.10.2018 року, від 26.10.2018 року, від 30.10.2018 року, провела оплату в сумі 130 220 руб. ( 7 550 руб. + 6 340 руб. +3 380 руб. + 4 800 руб. + 82 850 руб. + 25 300 руб. ) , що по відношенню до курсу гривні, відповідно даним НБУ становить 51 436 грн. 90 коп. ( 130 220 руб. х 0.395 ), підтверджуючі документи на ( а. с. 31 - 53 ).

За рекомендацією лікаря позивачка 11.11.2018 року придбавала для лікування сина мазь Левосин, вартістю 52 грн. 52 коп. ( а. с. 54 ).

Таким чином, витрати, пов`язані з підготовкою та проведенням 25.10.2018 року сину операції, поїздка до медичного закладу в РФ і назад, придбання необхідних ліків, проживання з сином в готелі та перебування в лікарні, становлять 63 396 грн. 78 коп. ( 4 650 грн. 72 коп. + 1050 грн. 00 коп. + 853 грн. 60 коп. + 1877 грн. 04 коп. + 52 грн. 52 коп. + 3 476 грн. 00 коп. + 51 436 грн. 90 коп.)

До і після проведення сину операцій, позивачка підтримувала постійний зв`язок з лікарем, який вже неодноразово оперував його, а саме ОСОБА_15 , і по його рекомендації, після проведеної ним 25.10.2018 року останньої операції сину, у позивачки виникла необхідність у поїздці до нього на консультації в період з 19.11.2018 року по 23.11.2018 року та 17.12.2018 року по 20.12.2018 року куди вона їздила з сином на консультації до цього ж лікаря в ДБЗОЗ «Дитяча міська лікарня № 2 Святої ОСОБА_16 », що в м. Санкт - Петербург РФ і в зв`язку з цим змушена була понести додаткові витрати ( а. с. 64 , 65 ) .

Так, на придбання проїзних квитків потягом з місця проживання позивачки з сином , тобто з м. Сміла ( ст. Т. Шевченка ) до Санкт- ОСОБА_14 в РФ і назад, вона витратила 9 201 грн. 21 коп. ( 1 243 грн. 30 коп. + 3 441 грн. 77 коп. + 1 081 грн. 70 коп. + 2 998 грн. 45 коп. + 189 грн. 71 коп. + 246 грн. 28 коп.). + та 9945 грн. 14 коп. ( 4 063 грн. 72 коп. + 1 461 грн. 01 коп. + 3250 грн. 59 коп. + 1169 грн. 82 коп. ), а всього - 19 146 грн. 35 коп., про що є в матеріалах справи ксерокопії проїзних квитків на а с. 62 -63, 66 67 .

За час проживання позивачки з сином у готелі м. Санкт ОСОБА_14 в період з 20.11.2018 року по 22.11.2018 року та з 18.12.2018 року по 20.12.2018 року вона понесла витрати в сумі 6 300 (3 000 + 3 300 ) російських рублів, що по відношенню до курсу гривні, відповідно даним НБУ, становить 2 488 грн. 50 коп. ( 6 300 руб. х 0.395 ), про що є підтверджуючі ксерокопії договорів про тимчасовий найм нею житла з сином та чеків про його оплату ( а. с. 55 59, 69 - 73 ) .

Відповідно до виписного епікризу № 30890 та довідки лікаря від 18.12.2018 року позивачка для лікування сина купляла мазі ОСОБА_13 та Дермовейт, а також протирубцові пов`язки з м`яким силіконовим покриттям Safetac Mepiform ( 5 х7.5 см.), на які понесла витрати в сумі 13 883 ( 6 154 + 7729 ) російських рублів, що по відношенню до курсу гривні, відповідно даним НБУ становить 5 483 грн. 78 коп. ( 3 883 руб. х 0.395 ), про підтверджується копіями чеків на а. с. 60 61, 65, 68 69, 74 ) .

Таким чином загальна сума витрат пов`язаних з проведенням 25.10.2018 року операції сину в РФ, поїздками на консультації з його ведучим лікарем, проживання в РФ та на придбання ліків, позивачка понесла матеріальні витрати в сумі 90 515 грн. 41 коп. ( 63 396 грн. 78 коп. + 27 118 грн. 63 коп. ) .

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що витрати на дитину ОСОБА_8 здійснені позивачем на загальну суму сумі 90 515 грн. 41 коп. відносяться до додаткових витрат на утримання дітей, пов`язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, тому суд вважає, що із відповідача підлягає стягненню 1/2 частина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитину, що становить 45257 грн 70 коп.

З приводу стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 2500 гривень слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані необхідні та належні докази, які, зокрема, і були представлені ОСОБА_1 суду, таким чином позивачем дотримано вимоги ст. 137 ЦПК України.

Отже, понесені ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням правової допомоги представника в розмірі 2500 гривень, підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Згідно ч. 6 ст 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст.263- 265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,що викликані особливими обставинами задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ( місце реєстраці АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , понесені нею додаткові витрати на дитину, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 45257 ( сорок п`ять тисяч двісті п`ятдесят сім ) гривень 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , понесені нею судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 3 лютого 2020 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький