Справа № 227/4053/18 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/138/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.,

секретар: Фейір К.О.

з участю: відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. В апеляціній скарзі зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що на теперішній час його старшій доньці ОСОБА_6 , 1997р.н. вже виповнилося 18 років, однак державний виконавець примусово намагається стягувати з нього аліменти на утримання вже однієї дочки в розмірі 1/2 частини, які були призначені на двох дітей. Крім цього, старшу доньку він утримує добровільно, перераховуючи їй кошти на проживання, оплачує за навчання та інші потреби, що вона підтвердила особисто у розписці, яка долучена до матеріалів справи.

Судом першої інстанції не враховано зміну його сімейного та матеріального становища, а зокрема, того, що на його утриманні з 2013 року перебуває цивільна дружина та син, а також внаслідок озброєного конфлікту на території Донецької області в т.ч. в м.Харцизьк він був вимушений разом з сім`єю залишити житло, місце роботи та переїхати до м.Харкова. За оренду житла він витрачає значні кошти, крім цього, зміна матеріального становища підтверджується належними доказами, однак судом не надано їм належної оцінки. Стверджує, що ніколи не ухилявся від утримання своїх дітей, добровільно надає кошти на утримання старшої дочки, оплачує її навчання у Польщі, а відтак стягнення аліментів на неї повинно було припинитись з досягненням повноліття. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, а саме стягувати з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Позивач по справі ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2017 року відновлено частково втрачене судове провадження по цивільній справі №2-4089/2008 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, а саме: рішення Харцизького міського суду Донецької області від 12 серпня 2009 року по справі №2-4089ґ/2008 року в наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітків (доходу), починаючи з 04 липня 2008 року і до досягнення повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, або зміни матеріального становища сторін. (а.с.12-16).

Відповідно до частини першої, другої ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст.141 Сімейного кодексу України (далі СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення її повноліття.

Із матеріалів справи встановлено, що старша донька сторін по справі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11) досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Саме з цього часу стягнення аліментів на її утримання припинилося, що підтверджується Розрахунком, який надав державний виконавець ( долучено до матеріалів справи за клопотанням відповідача ОСОБА_1 ).

Із жовтня 2015 року на утримання молодшої доньки ОСОБА_7 , 2007 р.н. стягуються аліменти в розмірі 1/ 4 частини доходу позивача.

Згідно оглянутого судом Розрахунку встановлено, що за позивачем ОСОБА_3 станом на 28.02.2020 року рахується заборгованість по аліментах в розмірі 84 145,81 грн., а тому державним виконавцем не стягуються аліменти на двох дітей, а достягується заборгованість по аліментах, що в сукупності із ј частки аліментів на доньку ОСОБА_8 становить Ѕ частину всіх доходів позивача.

Суд відхиляє доводи апелянта, що стягнення аліментів проводиться на повнолітню дочку.

В частині першій статті 192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-УІІІ частину другу статті 182 СК викладено у такій редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою ст.182 СК.

Відповідно до ст..82 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із посвідченням серія НОМЕР_1 , виданого Франківським ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР від 18.04.2019 року ОСОБА_5 2005 р.н. є дитиною з інвалідністю (копія посвідчення долучена до матеріалів справи).

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги в частині зменшення розміру аліментів, оскільки їх розмір повинен бути не меншим , ніж 50% прожиткового мінімуму. Враховуючи те, що заробітна плата позивача є невисокою, при зменшенні аліментів може продовжуватися нарахування заборгованості, що не забезпечить належного рівня утримання дитині.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2020 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк