Справа №466/9914/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю секретаря судового засідання Степанюк Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м.Львів, вул.Валова, 11; ) про зобов`язання до вчинення дій та повернення надлишково сплаченої суми боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Ідея Банк», в якому просить зобов`язати відповідача видати довідку про повне погашення суми кредиту і відсотків станом на 19.09.2019 року, повернути надлишково сплачену суму 32 790,47 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що 01.06.2018 року за кредитним договором №3989676, АТ «Ідея Банк» видав кредит готівкою на поточні потреби в сумі 90 000 грн. терміном на 60 місяців. Однак, в своїх листах відповідач стверджує, що видав кредит в сумі 100 663,00 грн., що не відповідає дійсності. Згідно п.1.1 Договору, річна процентна ставка за користування кредитом складає 21,99 %, а місячна - 1,8325 %, відповідно. Позивач вважає, що всупереч ЗУ «Про банки та банківську діяльність», АТ «Ідея Банк» примусово стягнув з неї близько 9000 грн. за страхування. 19.03.2019 року, позивач достроково погасила всю суму кредиту і відсотки за його користування та переплатила банку 3290,47 грн. На вимогу видати довідку про повне погашення кредиту, відповідач додатково нарахував доплату в розмірі вже погашеної суми. Станом на 25.09.2019 року ОСОБА_1 переплатила відповідачу 32 290,47 грн. та станом на 10.10.2019 року АТ «Ідея Банк» нарахував доплату в сумі 53 195,00 грн., тобто банк вимагає незаконну переплату в сумі 85 485,61 грн. Крім того, зазначає, що на Кредитному Договорі відсутній підпис працівника банку та печатка. Відтак, просить позов задоволити.

Представник АТ «Ідея Банк» - Трофімова Л. подала відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову, оскільки такий необґрунтований та безпідставний з огляду на наступне. Згідно Кредитного договору №Z06.00204.003989676 від 01.06.2018 року відповідач надав позивачу кредит в сумі 100 663,00 грн. зі сплатою 21,99 % річних. Вказаний договір підписаний позивачем. Враховуючи те, що позивач сплачувала заборгованість більшу, ніж було передбачено графіком, але заяву в порядку п.2.3 Кредитного договору про часткове дострокове погашення боргу не подавала, тому погашення відбувалось у відповідності до п.2.1 вказаного договору. Тому, станом на 30.01.2019 року у ОСОБА_1 існує заборгованість на суму 66 111,58 грн. Щодо примусового стягнення коштів у сумі 9000,00 грн. то згідно умов кредитного договору, банк надає кредит на поточні потреби в сумі 100 663,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж. Як вбачається з Договору добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті випадку № Z06.00204.003989676 від 01.06.2018 року, який власноручно підписла позивач, з умовами страхування вона ознайомлена та погоджується.

04.03.2020 року позивачем на адресу суду скеровано відповідь на відзив, згідно якого остання заперечує усі доводи АТ «Ідея Банк», оскільки такий не містить посилання на нормативно-правові акти України. Враховуючи те, що в Кредитному договорі Банком закладено низку умов, які суперечать вимогам чинного законодавства, то такі вважаються незаконними, нікчемними та не повинні братись до уваги. Крім цього, вказує, що «паспорт споживчого кредиту», наданий відповідачем, їй не видавався та вона такий не підписувала.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Просили позов задоволити. Крім того, просили суд врахувати долучений до матеріалів справи «Акт правової та економічно-фінансової експертизи за результатами погашення ОСОБА_1 кредиту згідно з Договором №Z06.00204.003989676 від 01.06.2018 року, виданого ПАТ «Ідея Банк», виконаний директором Інституту дослідження і вдосконалення життя людини та управління державною Колосом Б.О.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Водночас, у поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву від 10.02.2020 року просила суд проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_3 пояснив, що є кандидатом наук, професором, директором Інституту дослідження і вдосконалення життя людини та управління державою та проводив правову та економічно-фінансову експертизу погашення ОСОБА_1 кредиту за договором №Z06.00204.003989676 від 01.06.2018 року. Складений ним Акт за результатом проведення вказаної експертизи підтримав та просив суд такий врахувати.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.129 Конституції України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Нормами ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст.628 ЦК України вбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 01.06.2018 року між Публічним акціонерним товариством «»Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z06.00204.003989676, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 100 663,00 грн. зі сплатою 21,99 % річних. Строк дії договору з 01.06.2018 року по 01.06.2023 року.

Згідно п.2.1 Кредитного договору щомісячні внески повинні сплачуватися на транзитний рахунок № НОМЕР_2 , включно до 1 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів. Погашення за договором проводиться в такій черговості: для оплати прострочених процентів, простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості; для оплати простроченої заборгованості по кредиту; для погашення строкових відсотків та строкової плати за обслуговування кредитної заборгованості; для погашення штрафних санкцій (пені); погашення іншої заборгованості.

Відповідно до п.2.5 договору, нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом план/факт, а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця до дати заборгованості припиняється після повернення кредиту.

Згідно п.5.7 Кредитного договору, реальна річна процента ставка складає 103,29627991 %. Абсолютне значення подорожчання кредиту складає 346 168,07 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань відповідно до п.2.1 цього Договору.

У відповідності до п.2.3 договору термін внесення платежу за договором для погашення заборгованості повинен відповідати терміну щомісячного платежу, передбаченого графіком щомісячних платежів. Щомісячний платіж, внесений в термін, передбачений графіком щомісячних платежів та/або в більшій сумі зараховується в оплату щомісячних платежів в термін, визанчений таким графіком, тобто кошти, зберігаються на транзитному рахунку банку та зхараховуються в оплату щомісячних платежів згідно графіку та в черговості погашення заборгованості, визначений в п.2.1 договору. За умови отримання відповідної письмової заяви від позичальника про часткове дострокове погашення кредиту, Банк здійснює відповідне коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення та надає позичальнику новий графік платежів.

Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_3 з 01.06.200018 року по 30.01.2020 року ОСОБА_1 в різний час оплачено заборгованість, погашення якої проводилось відповідно до п.2.1 договору.

Оскільки позивач сплачувала заборгованість більшу, ніж було передбачено графіком, але з заявою до АТ «Ідея Банк» в порядку п.2.3 кредитного договору не зверталась, суд приходить до висновку, що відповідачем вірно здійснювалось зарахування коштів на погашення кредиту у відповідності до п.2.1 договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z06.00204.003989676, станом на 30.01.2020 року загальна заборгованість складає 66 111,58 грн., з якої 49 649,25 грн. - строковий основний борг; 865,08 грн. - строкові проценти; 2199,87 грн. - прострочені проценти; 3170,99 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 9724,35 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 502,04 - пеня. Відповідачем вказаний розрахунок заборгованості не спростований.

Із вказаної виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором.

Між сторонами були здійснені всі дії, необхідні для придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заяви, умови, правила, та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться належним чином посвідчена копія Паспорту споживчого кредиту, з відміткою про ознайомлення ОСОБА_1 з інформацією та умовами кредитування, що стверджується підписом позивача. Позивачем не доведено та матеріалами справи не встановлено, що вказаний підпис ОСОБА_1 є підробленим.

Водночас, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є незаконним, нікчемним та таким, що суперечить чинному законодавству України, оскільки вказаний кредитний договір ніким не оспорений, при підписанні такого, позивач ознайомилася та погодилася з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в останньому несправедливих умов.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором, а долучений до матеріалів справи «Акт правової та економічно-фінансової експертизи за результатами погашення ОСОБА_1 кредиту згідно з Договором №Z06.00204.003989676 від 01.06.2018 року, виданого ПАТ «Ідея Банк», виконаний директором Інституту дослідження і вдосконалення життя людини та управління державною Колосом Б.О., суд не приймає до уваги, оскільки такий не має жодної юридичної сили. Так, ОСОБА_3 не є атестованим судовим експертом, оскільки у реєстрі атестованих судових експертів відсутня інформація щодо присвоєння останньому кваліфікації судового експерта. При наданні висновку експерту відповідно до п.2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень забороняється вирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та з`ясування питань права і надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами. Крім того, в наданому суду Акті спеціаліст використовує оціночні твердження що суперечить чинному законодавству. Натомість, клопотання про призначення відповідної судової експертизи позивачем не заявлялось.

Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1,6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд враховує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема повного погашення суми кредиту та надлишково сплачених коштів в сумі 32 790,47 грн., відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати позивача по не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.76-82,141,258,259,263-265,268,273,352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Повний текст судового рішення буде складено 11.08.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Х.М. Мисько