ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2264/20 Номер провадження 22-ц/814/1887/20Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

представник заявника ОСОБА_2

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 липня 2020 року, постановлену суддею Мурашовою Н.В., повний текст ухвали складено - дата не вказано

за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мірошкіна Яна Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, просив встановити факт, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не є особою, на майно якої накладено арешт постановою 1893 ЗАБ.373 ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року.

Заява мотивована тим, що маючи намір укласти договір дарування житлового будинку, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Мірошкіної Я.В., але 02 березня 2020 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що в ході перевірки приватним нотаріусом у Державному реєстрі речових прав на нерухому майно виявлено обтяження, а саме арешт (архівний запис), накладений на підставі постанови 1893 ЗАБ.373, виданої ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року на майно ОСОБА_1 , зареєстрований Першою донецькою державною нотаріальною конторою 19.09.2005 року. У зазначеному записі, окрім прізвища, ім`я, по-батькові, відсутня будь-яка додаткова інформація для ідентифікації особи, на яку накладено арешт. З отриманого повідомлення Олександрійського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), на який покладено виконання функцій Кіровського районного ВДВС міста Донецька ГТУЮ у Донецькій області вбачається, що надати більш детальну інформацію за накладеним арештом з наданням підтверджуючих документів є неможливим, оскільки у відділі немає доступу до електронного архіву АСВП, всі виконавчі провадження, журнали реєстрації кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 липня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мірошкіної Яни Володимирівни про встановлення факту, що має юридичне значення. Роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах з дотриманням правил підсудності.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як вбачається зі змісту заяви, заявник просить встановити факт, що він не є особою, на майно якої накладено арешт постановою 1893 ЗАБ.373 ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року, так як при накладенні арешту на майно не зазначено дані про майно, на яке накладено арешт, його паспортні дані, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків. Таким чином заявник фактично звернувся до суду в окремому провадженні із заявою про встановлення факту для вирішення питання про зняття накладеного державним виконавцем обтяження з належного йому нерухомого майна з метою його відчуження. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» встановлено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Оскільки із поданої заяви вбачається спір про право на належне майно заявника, право на яке, на його думку, порушено внаслідок накладення обтяження, то суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, як вказує заявник, він звернувся до суду з вказаною заявою не для зняття арешту (обтяження) з його майна, на його майно арешт державним виконавцем не накладався і питання про зняття арешту з його майна заявник не ставить. У даному випадку у порядку окремого провадження необхідно встановити факт, що заявник не є особою, на майно якої накладено арешт постановою ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року. Дана вимога може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки спрямована на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення. Стосовно належного його майна будь-якого спору не існує. Факт, який просить заявник встановити, породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення його майнових прав, тому його заява повинна бути розглянута в порядку окремого провадження. Відмовляючи у відкритті провадження за заявою, суд порушив ч. 4 ст. 315 ЦПК України, неповно з`ясував обставини справи, що мають значення та прийшов до висновків, що не відповідають обставинам справи. Також вважає помилковим посилання суду на постанови пленумів суду.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що заявник просить встановити факт, що він не є особою, на майно якої накладено арешт постановою 1893 ЗАБ.373 ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька від 26.12.2003 року, так як при накладенні арешту на майно не зазначено дані про майно, на яке накладено арешт, паспортні дані особи, місце проживання, реєстраційним номер облікової картки платника податків.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України встановленого, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно ч.7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно до п. 3 вказаної Постанови, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право на належне майно заявника, на яке накладено обтяження.

Проте, як встановила колегія суддів, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки зі змісту заяви заявника ОСОБА_1 і на це також посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, не вбачається спір про право, оскільки право власності на майно, яке належить заявнику ОСОБА_1 , ніким не оспорюється та не порушувалося, тому не потребує судового захисту, також на це майно, як вказує заявник, не накладалося обтяження, а тому відсутні підстави для виключення його з-під арешту.

Вбачається, що наявність в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 12-14) відомостей про арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяженння: 2401171, зареєстровано: 19.09.2005, реєстратором: Перша донецька державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова 1893 ЗАБ.373., 26.12.2003, ВДВС Кіровського райуправління юстиції м. Донецька, об`єкт обтяження:невизачене майно, все майно, власник: ОСОБА_1 , відсутність коду: архівний запис (без зазначення коду та дати народження), додаткові дані: архівний номер:6122656DONETSKI, архівна дата: 23.04.2004, дата виникнення: 23.04.2004, №реєстра:404789-66, внутр. №F53E30263D, із-за відсутності дати народження власника майна, виду майна, на яке накладено обтяження, місця реєстрації власника, його реєстраційного номера облікової картки платника податків перешкоджає нотаріусу ідентифікувати особу заявника ОСОБА_1 з метою подальшого вчинення нотаріальної дії щодо розпорядження належним йому майном.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що згідно архівного запису про арешт майна реєстратором значиться Перша донецька державна нотаріальна контора.

До заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявником додана відповідь Олександрівського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) від 02.03.2020 р. про те, що згідно даних АСВП виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_1 , на виконанні у Кіровському районному відділі державної виконавчої служби м. Донецьк станом на 02.03.2020 не перебуває, надати більш детальну інформацію не є можливим, оскільки у відділі немає доступу до електронного архіву АСВП, всі виконавчі провадження, журнали реєстрації кореспонденції залишено на тимчасово окупованій території, матеріально-технічна база та документація відділу залишена за місцем попередньої реєстрації відділу ДВС у м. Донецьку, який відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження КМ України від 07.11.2014 р. №1085-р) (а.с. 15).

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що заявник з приводу накладеного арешту звертався до реєстратора Першої донецької державної нотаріальної контори чи до іншої нотконтори, на яку покладено виконання її функцій, оскільки обтяження зареєстровано саме вказаною нотконторою на підставі постанови ВДВС, очевидно у паперовому журналі обліку арештів, який вівся у нотконоторі у 2004 році, такий арешт був зареєстрований, а при створенні електронного реєстру заборон відчужень його було внесено в електронну базу, що підтверджується архівним записом.

Крім цього вбачається, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник ОСОБА_1 вказав заінтересовану особу: приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Мірошкіну Яну Володимирівну, але цей нотаріус не перебуває у правовідносинах із заявником та не має правового інтересу у справі, оскільки є лише нотаріусом, який має право на вчинення нотаріальних дій у відповідності до чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду першої інстанції є передчасною, підлягають дослідженню обставини з приводу внесення 19.09.2005 р. Першою донецькою державною нотаріальною конторою відомостей про арешт майна на підставі постанови ВДВС від 26.12.2003 згідно архівної дати: 23.04.2004, дати виникнення: 23.04.2004, №реєстра:404789-66, внутр. №F53E30263D.

Згідно ст. 374 ч.1 п. 6 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ч.1 п. 3,4 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п. 3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду у цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 липня 2020 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов