Справа № 739/18/20
Номер провадження 2/739/177/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді -Іващенка А.І.

секретаря - Неживець К.В.

за участю: позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Костюченка В.К.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Куролес М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків в розмірі 20000 гривень у зв`язку із зникненням корови під час її випасання. Позивачі свої вимоги обґрунтовують тим, що вони є власниками корови, породи «Голштинська», кличка «Зорька», яка раніше належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті вони є спадкоємцями після померлої ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом. Позивачі зазначають, що у с. Лизунівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, тривалий час існує усна домовленість спільно випасати корів. Випасання здійснюється почергово власниками рогатої худоби, в кількості днів що відповідають кількості наявних у них голів рогатої худоби, до обов`язків пастуха входить випас худоби в складі череди та пригін її з пасовища. При цьому особа, черга випасання худоби яких підійшла, бере на себе відповідальність за збереження кожної із переданих їм у випас корів. 28.09.2019 р. належна позивачам корова «Зорька» не повернулася з пасовища. У день зникнення згідно з чергою випасав корову відповідач - ОСОБА_2 , який так і не зміг пояснити, куди поділася належна позивачам корова. З приводу зникнення корови позивач ОСОБА_1 звертався до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області. Проте заходи з розшуку корови ні до чого не призвели. Заподіяні збитки оцінюють у розмірі 20000 гривень, виходячи з того, що згідно відомостей, що перебувають у відкритих джерелах (інтернеті на спеціалізованих сайтах) ціна корови породи Голштинська (Голштин) становить в середньому 32 тис. грн. Оскільки згідно з паспортом великої рогатої худоби зазначений вік корови - більще 15 років, позивачі вартість корови визначають у розмірі 25 тис. грн. Корова згідно з договором добровільного страхування № 163602 від 28 вересня 2018 року була застрахована на 5000 грн. Випадок зникнення корови під час випасання був визнаний страховим випадком, страховою компанією позивачам було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5000 грн. Отже відповідач має виплатити позивачам у відшкодування шкоди в розмірі 20000 грн. - різниці між вартістю корови та виплаченим позивачам страховим відшкодуванням. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Костюченко В.К., позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Куролес М.Г., позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання, що він вже тривалий час допомагає своїм односельцям випасати корів. Напередодні 28.09.2019 року ОСОБА_2 просив його допомогти випасати корів. 28.09.2019 року він разом з ОСОБА_2 цілий день випасали корів. Пам`ятає що в стаді їх було 35. На протязі дня вони перераховували корів і всі були в наявності. Чи виганяв в той день корову позивач ОСОБА_1 сказати не може, оскільки корови можуть самі йти до вигону. Ввечері вони підігнали корів до села, перед цим їх зустрічав на тракторі ОСОБА_2 , та допомагав дивитися, щоб корови не пішли в кукурудзу. Потім він з ним поїхав до нього додому, а його дружина ОСОБА_2 коли корови підтягнулися, сама погнала корів далі. Коли вона повернулася, та розрахувавшись з ним він пішов додому. По дорозі його на велосипеді зустрів ОСОБА_1 та сказав, що його корова не повернулася додому і треба її знайти. Удвох вони ввечері та наступного дня шукали корову але так і не знайшли. Про те що з пасовища не повернулася одна корова він ОСОБА_2 не повідомляв. На уточнюючі питання пояснив, що на протязі дня вони декілька разів рахували корів. Куди поділася корова пояснити не може. В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала показання, що їй 29.09.2019 р. стало відомо від сусідки, що у ОСОБА_1 28.09.2019 р. пропала корова. На уточнюючі судом питання пояснила, що вона рідко бачила що ОСОБА_1 особисто виганяє корову на пасовище, загалом за нього це роблять сусіди. 28.09.2019 року вона вигнала свою корову на вигін до озера де їх приймали ОСОБА_2 зі своєю дружиною та ОСОБА_7 . Пам`ятає, що на той час в стаді було 36 корів. Вона особисто корів не випасає, зазвичай для цього винаймає сусідів. В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала показання, що їй 28.09.2019 р. в суботу вона вигнала свою корову на пашу. Біля вигону корів зустрічали пастухи ОСОБА_2 , ОСОБА_7 потім підійшов ОСОБА_2 . Коли її корова пішла до стада вона повернулася та пішла додому. На уточнюючі питання суду пояснила, що в стаді було 36 корів, щодо пропажі корови ОСОБА_1 їй стало відомо наступного дня від свого чоловіка, який в той день виганяв корову і зустрів ОСОБА_7 , який повідомив йому що ходив шукати корову ОСОБА_1 . Чи виганяв 28.09.2019 року на пашу свою корову ОСОБА_1 їй про це невідомо. В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надала показання, що 28.09.2019 року на прохання ОСОБА_2 її син ОСОБА_7 допомагав йому пасти корів. Коли її син допомагає пасти корів, за звичай вона особисто виганяє та зустрічає свою корову з паші. Про те, що не повернулася корова з паші ОСОБА_12 їй відомо від свого сина ОСОБА_7 . В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надав показання, що він проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_1 28.09.2019 року, він особисто бачив як ОСОБА_1 виганяв на пашу своїх трьох корів. Ввечері він почув, що однієї корови ОСОБА_1 не має, і її почали шукати. Ввечері ОСОБА_1 зателефонував його дружині, щоб та пішла подивитись чи не повернулася корова додому, він обійшов сарай та подивився що корова не повернулася, потім ОСОБА_1 знову зателефонував, щоб вони подивились чи не повернулась корова, він пішов оглянув двір ОСОБА_1 на огороді та повідомив, що корови немає. В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав показання, що він проживає по сусідству з ОСОБА_1 через три двори. З ранку кожного дня він виганяє на пашу своїх корів. 28.09.2019 р. він зранку гнав своїх корів на пашу, біля повороту зустрів ОСОБА_1 який також гнав своїх корів, пройшли разом деякий час ОСОБА_1 повернувся а він сам погнав корів до озера. Корови пішли до стада. Про зникнення корови ОСОБА_1 йому стало відомо ввечері від своєї дочки. В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надала показання, що 28.09.2019 року була їх черга випасати корів, чоловік ОСОБА_2 просив ОСОБА_7 , щоб той допоміг випасати корів. На вигоні, з самого ранку ними було перераховано, що в стаді було 35 корів і вони їх погнали пастись. На протязі дня вони перераховували корів і всі були в наявності. Чи виганяв в той день корову позивач ОСОБА_1 вона не бачила. Ввечері вони підігнали корів до села, корови пішли по дворах. Близько 23 вечора до них додому приїхав позивач ОСОБА_1 повідомив, що однієї корови немає. Куди вона поділась сказати не може. Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно полоень частини першої статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статті 6, частини першої статті 627 та статті 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, передбачені законом або договором, зокрема відшкодування збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням речі - стаття 22 ЦК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Таким чином, суд вважає, що між сторонами спору виникли зобов`язальні правовідносини щодо спільного (почергового) випасання належної їм худоби, що тягне за собою обов`язок особи, яка здійснює випасання череди корів, по збереженню худоби на час її випасання. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину зобов`язана забезпечити безпеку супроводжуваної домашньої тварини. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду (Постанова Верховного Суду від 26.09.2018 р. у цивільній справі № 282/1155/16 ). Також, аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 28.02.2018 р. у цивільній справі № 650/1223/14-ц, у якій суд зробив висновок, що у аспекті положень ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 11 ЦК України випасання власниками сільськогосподарських тварин (зокрема, великої рогатої худоби) череди цих тварин в порядку черговості на безвідплатній основі є звичаєм, дії осіб щодо безпосередньої реалізації якого за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-V111 від 02.06.2016 р. висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Судом встановлено, що сторони проживають в с. Лизунівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у якому, як і в усіх навколишніх селах, існує звичай винаймати пастухів для випасання череди корів, що належать мешканцям села та про несення відповідальності пастухами за збереження ввіреної їм на цей час худоби. Згідно паспорту серії АС № 834284 ВІД 06.12.2006 року, ОСОБА_4 була власником корови породи «Голштинська», кличка «Зорька», робочий номер 2504, ідентифікаційний №UA. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02 травня 2015 року. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом. Таким чином, судом встановлено, що на даний час позивачі є власниками корови, породи «Голштинська», кличка «Зорька» , яка раніше належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Корова згідно з договором добровільного страхування № 163602 від 28 вересня 2018 року була застрахована на 5000 грн. Випадок зникнення корови під час випасання був визнаний страховим випадком, страховою компанією позивачам було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5000 грн.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2255/2256/20-24 від 03.06.2020 року, середня ринкова вартість корови породи «Голштинська» станом на 28.09.2019 року може складати 32000 грн. Середня ринкова вартість корови породи «Голштинська» станом на 07.04.2020р. може складати 30000 грн. Відповідач ОСОБА_2 є власником домогосподарства та власником худоби, за яким здійснювалося чергування у череді з випасання корів. 29.09.2019 року випасання череди здійснювала ОСОБА_2 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_2 та мешканець села ОСОБА_5 якого відповідач винайняв щоб той допоміг за нього пасти корів. Того ж дня під час випасання череди, корова позивача зникла і до теперішнього часу її труп не знайдено. Будь-яких ознак того, що корова пішла зі стада самостійно не виявлено, так як після зникнення корови було оглянуто територію навколо пасовища, де корови не знайдено. ОСОБА_1 , 29.09.2019 р. звернулася із заявою про зникнення корови під час випасання до Новгород-Сіверського ВП ГУНП у Чернігівській області. Згідно наданої відповіді начальника Новгород-Сіверського ВП ГУНП у Чернігівській області Хавлук С., в ході проведеної перевірки проводилися заходи з метою встановлення місця знаходження корови, про те, інформації можливого місця знаходження корови не отримано. Також під час перевірки встановити факти які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення відносно зниклої корови не отримано. За змістом положень пункту 3 ч. 2 ст. 11, ст. 22, ст. 179, ч.1 ст. 180, ч. 1 ст. 190 ЦК України власник сільськогосподарської тварини має право на відшкодування завданих йому збитків спричинених неналежним виконанням обов`язку щодо випасання такої тварини. Діючий ЦК України та інші акти цивільного законодавства не містять вимог щодо належності виконання зобов`язання щодо почергового випасання власниками своїх сільськогосподарських тварин череди таких тварин. Зважаючи на це, у разі відсутності договору між власниками тварин щодо змісту належного виконання та його обсягу за правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України належність виконання підлягає правовій оцінці з урахуванням звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Охорона здоров`я та життя сільськогосподарської тварини є невід`ємними складовими мети випасання тварин, без забезпечення яких її досягнення було б неможливим, а саме випасання було б позбавлено сенсу. Оскільки суб`єктами правовідносин щодо почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі є власники таких тварин-учасники черги, то в аспекті положень ч. 1 ст. 527 ЦК України належною стороною виконання зобов`язань є відповідач ОСОБА_2 , так як ці зобов`язання походять з почергового випасання сільськогосподарських тварин на безвідплатній основі. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначив, що він є власником домогосподарства, тому він є належним відповідачем у справі. За змістом статей 528, 618 ЦК покладання такою стороною на іншу особу виконання обов`язку щодо випасання сільськогосподарських тварин (у т.ч. й на відплатній основі) не суперечить умовам договору (навіть укладеного в усній формі), вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання щодо обов`язку належної сторони зобов`язання виконати його особисто. Разом з цим у разі невиконання або неналежного виконання іншою особою обов`язків належної сторони-боржника як щодо випасання сільськогосподарських тварин, так і щодо відшкодування завданих збитків, спричинених неналежним виконанням цього обов`язку, такі обов`язки боржник повинен виконати сам, оскільки він відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця (частина друга стаття 528, частина перша стаття 618 ЦК України). Зважаючи на положення частини першої статті 8 зазначеного Кодексу, правовідносини належної сторони-боржника та іншої особи з приводу виконання обов`язку щодо випасання сільськогосподарських тварин регулюються правовими нормами про підряд (§ 1 підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої ЦК України). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідач ОСОБА_2 , який згідно з чергою 28.09.2019 р. повинний випасати худобу, та який передоручив виконання цієї роботи іншій особі, несе обов`язок перед власниками худоби-позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за належне виконання робіт по випасу скота та його збереження, оскільки між власниками худоби існувала усна домовленість на черговість її випасання, і обов`язок збереження худоби покладався саме на відповідача ОСОБА_2 , згідно з встановленою чергою. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2255/2256/20-24 від 03.06.2020 року, середня ринкова вартість корови породи «Голштинська» станом на 28.09.2019 року може складати 32000 грн. Середня ринкова вартість корови породи «Голштинська» станом на 07.04.2020р. може складати 30000 грн. Корова згідно з договором добровільного страхування № 163602 від 28 вересня 2018 року була застрахована на 5000 грн. Випадок зникнення корови під час випасання був визнаний страховим випадком, страховою компанією позивачам було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією про отримання коштів (а.с.5) З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 завдав позивачам майнову шкоду на суму 20000,00 грн., яка підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 7, 8, 11, 22, 179, 180, 190, 526, 527, 1166, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 збитки в сумі 20 000 (двадцять) тисяч гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 судові витрати 1307 (одну тисячу триста сім) гривень 52 копійки за проведення судової експертизи та 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.І.Іващенко

Повний текст судового рішення виготовлено 12.08.20202р.