Номер провадження: 22-з/813/217/20
Номер справи місцевого суду: 496/967/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Воронової Є.Р.,

Трубецької Л.В., Васильєвої О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та виправлення описок у постанові Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, та за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 95092,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 950,93 грн.

В решті позовних вимог було відмовлено.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , КП «БТІ» ОМР про стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 95092,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 475,46 грн.

Управлінню Державної казначейської служби України у Біляївському районі Одеської області повернути ОСОБА_1 відсотків від сплаченого нею судового збору у сумі 475,46 грн. на рахунок: 0111, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській УК у Біляїв. р-ні/Біляївс.р-н/22030101, згідно платіжного доручення № 0.0.539524043.1 від 19.04.2016 року.

В частині позовних вимог про зобов`язання КП «БТІ» ОМР, внести інформацію про те, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в технічному паспорті від 16.01.2014 року, відкоректованому 21.08.2015 року, така мала архітектурна споруда, як вбиральня під літ. «Б» з розряду «самочинне будівництво» перейшла в статус тимчасової споруди, такої як тротуар, паркан, цистерна, які обслуговують основу споруду-будинок, тому на даний момент споруда «вбиральня» не відображається «самочинним будівництвом», про стягнення з КП «БТІ» ОМР на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 156552,25 грн., про повернення ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 52184,75 грн. в якості компенсації витрачених грошових коштів на будівництво, безпідставно стягнутих з неї на користь ОСОБА_2 на підставі ч.1 ст. 1212, ч.2 ст. 1213 ЦК України, було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставила питання про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року, та ухвалення нового - про відмову в задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_2 , та задоволення її зустрічних позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про повернення вартості безпідставно набутого майна, а також про перерозподіл між сторонами судового збору, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.2, а.с.82-85).

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.05.2020 року, повний текст Якої виготовлений 21.05.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, рішення Біляївського районного суду Одеської області 08 травня 2018 року - залишено без змін (т.2, а.с. 244-249).

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 767,66 грн.

Разом з тим, 22.06.2020 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява у порядку ст.ст. 269 та 270 ЦПК України про виправлення описок в судовому рішенні Одеського апеляційного суду та ухвалення додаткового рішення суду (т.3, а.с. 1-5).

Крім того, в судовому засіданні 06.08.2020 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до вищевказаної заяви, в яких вона, окрім виправлення описок та ухвалення додаткового рішення, також додатково просила перерозподілити між сторонами судовий збір (т.3, а.с.54-56).

До суду апеляційної інстанції з`явились лише заявник ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 , представник КП МБТІ ОМР, а також позивач ОСОБА_2 до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили (т.3, а.с. 50-52).

При цьому позивач ОСОБА_2 за вказаною ним адресою місця проживання і адресою, по якій він неодноразово отримував поштову кореспонденцію від суду ( АДРЕСА_2 ), відсутній, у зв`язку з чим він вважається повідомленим про час і місце судового засідання, як то передбачено ч.1 ст. 130 ЦПК України (т.1, а.с.2, 132, 140, т.2, а.с.1, 111, 112, 182, 199).

Крім того, позивач ОСОБА_2 двічі повідомлявся про час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, як то передбачено ч.11 ст.128 ЦПК України, однак до суду апеляційної інстанції ні разу не прибув (т.2, а.с.225-226, 237-238).

Дослідивши доводи заяви та додаткові пояснення до неї, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_3 , а також матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

За загальними правилами судове рішення повинно бути повним, містити відповіді суду на всі заявлені вимоги та доводи апеляційної скарги, а також розв`язувати всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота та невизначеність доводів суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань є правовою підставою для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлює вичерпний перелік випадків, у яких може бути ухвалене додаткове рішення.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд має відмовити в його ухваленні.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення.

Додаткове судове рішення ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у поданій заяві та поданих додаткових поясненнях фактично просить переглянути рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, висловлює незгоду з висновками, викладеними у вказаних судових рішеннях.

Однак, наведені доводи заявника не можуть слугувати підставою для ухвалення додаткового рішення, оскільки суд, який ухвалив судове рішення, не вправі змінювати зміст цього судового рішення та правові результати перегляду справи.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 про виправлення описок підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє підтвердження у матеріалах справи.

Як зазначає ОСОБА_1 у постанові Одеського апеляційного суду від 21 травня 2020 року в абзаці першому аркушу 1-му вказано, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , а також на аркуші 4-му у абзаці 8-му вказано, що ОСОБА_3 - донька подружжя ОСОБА_1 , однак позич ОСОБА_2 ніколи не був батьком відповідачки ОСОБА_3 , він є її вітчимом, рідний батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 в цій частині є обгрунтованою, оскільки суд апеляційної інстанції в постанові від 21.05.2020 року допустився описок і помилково зазначив, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , а також що ОСОБА_3 є донькою подружжя ОСОБА_1 , в той час як позич ОСОБА_2 ніколи не був батьком відповідачки ОСОБА_3 , він є її вітчимом, рідний батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 .

При цьому, колегія суддів зазначає, що дані обставини є нічим іншим як опискою суду апеляційної інстанції, яка жодним чином не впливає ні на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08.05.2018 року, ні на постанову Одеського апеляційного суду, яка датована 21.05.2020 року.

Всі інші обставини, які зазначені в заяві про ухвалення додаткового рішення та в додаткових поясненнях про вправлення описок в судовому рішенні та про перерозподіл судового збору, є намаганням заявника ОСОБА_1 не ухвалити у справі додаткове рішення та виправити описки в судовому рішенні, у тому числі щодо розподілення судових витрат, а змінити постанову Одеського апеляційного суду від 21.05.2020 року, що є недопустимим при здійсненні даних процесуальних дій судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції при розгляді даної цивільної справи та ухвалення судових рішень, вирішили питання щодо розподілення між сторонами судових витрат.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.07.2018 року, під головуванням судді Драгомерецького М.М., заявнику апеляційної скарги ОСОБА_1 було розстрочено сплату судового збору в розмірі 4 079,79 грн. до прийняття судового рішення колегією суддів апеляційного суду Одеської області (т.2, а.с.99-100).

В подальшому, а саме 13.05.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду, під головуванням судді Сегеди С.М. було відмовлено у задоволенні клопотань третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, ОСОБА_1 , про зупинення провадження по даній справі, про призначення у справі додаткової будівельно-технічної експертизи, про виклик для допиту в якості свідка відповідача ОСОБА_3 .

Разом з тим, клопотання третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, ОСОБА_1 , про зміну сплати розміру судового збору, було задоволено.

Змінено суму сплати судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.07.2018 року за подання апеляційної скарги, з 4079,79 грн. на 2547,66 грн.

Повний текст даної ухвали виготовлений 21.05.2020 року (т.2, а.с.242-243-а).

Незгода заявника ОСОБА_1 а також відповідача ОСОБА_3 з ухваленими судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції не є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі або виправлення у ньому описок, а є підставою для оскарження вказаних судових рішень в касаційному порядку.

При таких обставинах, колегія суддів вважає за необхідне виправити вищевказані описки, шляхом виключення із сторінки першої абзацу першого описової частини (т.2, а.с.224) та із сторінки четвертої абзацу восьмого мотивувальної частини (т.2, а.с.245) постанови Одеського апеляційного суду від 21.05.2020 року слова наступного змісту: «…який є її батьком…» та «…доньки подружжя ОСОБА_1 …».

В іншій частині заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі та виправлення у ньому описок, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 269, 270, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільні справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, та за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про стягнення вартості безпідставно набутого майна, матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описок задовольнити частково.

Із сторінки першої абзацу першого описової частини (т.2, а.с.224) та із сторінки четвертої абзацу восьмого мотивувальної частини (т.2, а.с.245) постанови Одеського апеляційного суду від 21.05.2020 року, відповідно, виключити слова наступного змісту: «…який є її батьком…» та «…доньки подружжя ОСОБА_1 …».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.08.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра