ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/925/20 Справа № 205/2036/18 Головуючий у першій інстанції: Басова Н. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського

апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парусний 10» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парусний 10» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Заверуха Наталя Іванівна, про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСББ «Парусний 10» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 26.05.2016 року співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 було створено і зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парусний 10». При перевірці технічного стану житлового будинку було виявлено, що коридор (приміщення ІХ), який з`єднує сходову клітину з евакуаційним виходом (пожежним проходом) займають невідомі особи. 21.09.2017 року на запит приватного нотаріуса ДМНО Заверухи Н.І. КП ДМБТІ повідомило, що нежитлове приміщення ІХ поз. 1, ганок, загальною площею 13,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Базилєвим С.П. 30.05.2002 року, реєстровий № 2347 зареєстроване за ОСОБА_1 19.02.2018 року КП ДМБТІ на адвокатський запит повідомило, що згідно первинної інвентаризації, проведеної 07.02.1984 року житлового будинку літ. А-9 за адресою: АДРЕСА_1 приміщення ІХ мало призначення - коридор. ОСОБА_1 подарувала нежитлове приміщення ІХ поз. 1, ганок, загальною площею 13,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 26.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ДНМО Заверухою Н.І., реєстровий № 883. Таким чином, ОСОБА_2 своїми протиправними діями порушує право позивача на вільне користування спільною сумісною власністю (коридором), займає це приміщення та використовує в своїх цілях незаконно. Тому, уточнивши позовні вимоги позивач просив визнати недійсним договір дарування від 26.09.2017 року нежитлового приміщення ІХ поз. 1, ганок, загальною площею 13,2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДНМО Заверухою Н.І., реєстровий № 883, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме: реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення ІХ поз. 1, ганок, загальною площею 13,2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 26.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ДНМО Заверухою Н.І., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), номер запису про право власності 37276548 від 26.09.2017 року 15:45:34 год.; стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСББ «Парусний 10», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування від 26.09.2017 року нежитлового приміщення ІХ поз. 1, ганок, загальною площею 13,2 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; просить ухвалити нове рішення, яким позовну вимогу задовольнити.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що в житловому будинку лію А-9 на першому поверсі нежитлове приміщення ІХ поз. 1 загальною площею 13,2 кв.м. по АДРЕСА_1 належало територіальній громаді в особі Дніпропетровської міської ради на праві комунальної власності, відповідно до свідоцтва про право власності від 19.11.2001 року (а.с. 73 том 2).

Комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради було продано у житловому будинку літ. А-9 на першому поверсі нежитлове приміщення ІХ поз. 1 загальною площею 13,2 кв.м. по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , відповідно до рішення міської ради від 21.03.2001р. № 21/20 «Про приватизацію нежитлових приміщень», на підставі договору купівлі-продажу № 78/А від 23.01.2002 року (а.с. 75-81 том 2).

30.05.2002 року ОСОБА_3 подарував вищезазначене нежитлове приміщення ОСОБА_1 згідно з договором дарування нежитлового приміщення від 30.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. за реєстровим № 2347 (а.с. 87 т. 2).

26.09.2017 року ОСОБА_1 подарувала нежитлове приміщення ІХ поз. 1 загальною площею 13,2 кв.м. по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 за договором дарування нежитлового приміщення, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І. за реєстровим № 883 (а.с. 113-114 т. 2).

Право власності ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно зареєстроване у відповідному реєстрі 26.09.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 114 т.1).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", з відповідними змінами та доповненнями, спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія;

Частинами 1, 2 ст. 5 вказаного вище Закону передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1, 2 ст. 215 діючого ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

При розгляді даної справи апеляційним судом встановлено, що свідоцтво про право комунальної власності на спірне майно від 19.11.2001 року, договір купівлі-продажу №78/А від 23.01.2002 року, за яким приміщення ІХ поз. 1 загальною площею 13,2 кв.м. по АДРЕСА_1 вибуло з комунальної власності, рішення міської ради від 21.03.2001р. № 21/20 «Про приватизацію нежитлових приміщень» (в частині спірного нерухомого майна) - позивачем у даній справі не оспорюються; доказів визнання вказаних свідоцтва, договору, рішення недійсними, незаконним суду не надано, клопотань про витребування таких доказів судом не заявлено.

Обраний позивачем спосіб захисту шляхом пред`явлення позову про визнання недійсним договору дарування, який був укладений між дарувальником ОСОБА_1 і обдарованою ОСОБА_2 та є останнім у низці договорів відчуження спірного майна, - не є ефективним, в контексті доводів позовної заяви, оскільки не призведе до зміни правового статусу спірного приміщення та передачі вказаного майна у володіння (власність) позивача.

Виходячи з викладеного, встановивши, що позивач не є стороною оспорюваного договору дарування; враховуючи недоведеність тверджень позивача про перебування у власності ОСОБА_2 приміщення (спірного), яке належить до спільного майна багатоквартирного будинку, відповідно до Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", - колегія дійшла висновку про необґрунтованість, недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним оспорюваного договору дарування.

Позовна вимога щодо скасування державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_2 , яка є похідною від визнання оспорюваного договору недійсним, також не підлягає задоволенню.

Твердження апелянта, що спірне приміщення є приміщенням загального користування та відноситься до спільного майна багатоквартирного будинку - не спростовують викладених вище висновків суду, враховуючи, що, відповідно до свідоцтва про право власності від 19.11.2001 року (а.с. 73 том 2), в житловому будинку літ. А-9 на першому поверсі нежитлове приміщення ІХ поз. 1 загальною площею 13,2 кв.м. по АДРЕСА_1 належало територіальній громаді в особі Дніпропетровської міської ради на праві комунальної власності, мало статус самостійного об"єкту цивільно-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Колегія наголошує, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлений можливості, за наявності підстав, звернутись до суду з іншим позовом.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парусний 10» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді