Ухвала

04 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 227/2820/19

провадження № 61-2352ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Лаврищевим Віктором В`ячеславовичем, на постанову Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення належних звільненому працівникові сум, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 22 серпня 2016 року позивач працювала у виробничому підрозділі «Іловайське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», правонаступником якого є АТ «Українська залізниця».

У день її звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок, у зв`язку із чим позивач просила суд стягнути з АТ «Українська залізниця» 41 841,10 грн заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року та 9 144,40 грн компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 37 996,89 грн.

Зобов`язано відповідача утримати з суми заборгованості по заробітній платі, що підлягає стягненню, податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

Стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2 951,85 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2019 року в частині стягнення заробітної плати 37 996,89 грн, а також компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати 2 639,44 грн скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення першої інстанції в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за першу половину березня 2017 року у сумі 312,41 грн залишено без змін.

29 січня 2019 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 через представника - адвоката Лаврищева В. В. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 50 985,50 грн (41 841,10 + 9 144,40), що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на час подання касаційної скарги (2 102 грн * 100 = 210 200 грн, де 2 102 грн - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Лаврищевим Віктором В`ячеславовичем, на постанову Донецького апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко