У Х В А Л А

03 серпня 2020 року

м. Київ

справа №751/4015/15

провадження № 61-8543ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року АТ «КБ «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Приват Банк» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Приват Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 15 898,46 дол. США та 60 066,01 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Останньою постановою Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Приват Банк» до відповідачів в частині стягнення 465,03 дол. США - заборгованості за винагороду за користування кредитом, 37 118,74 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, та в цій частині ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Вищевказаною постановою рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року змінено в частині визначення загального розміру заборгованості, яка підлягала стягненню з відповідачів шляхом зменшення загального розміру заборгованості з 15 898,46 дол. США до 15 433,43 дол. США та з 60 066,01 грн до 22 947,27 грн., а також в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

29 травня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, в якій просить оскаржувані рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд.

Ухвалою від 22 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання належним чином оформленої касаційної скарги.

У липні 2020 року до суду надійшли матеріали справи для усунення недоліків касаційної скарги.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував статті 202, 559, 611, 625, 1050 ЦК України, статті 77-79, частину першу, шосту статті 81, частину першу статті 82, статтю 126 ЦПК України, а саме: не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц, від 26 травня 2020 року у справі №910/13109/18, від 26 грудня 2018 року, від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц, від 20 грудня 2018 року у справі №920/169/18, від 30 серпня 2019 року у справі №353/614/15, від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16від 30 серпня 2019 року у справі №353/314/15, від 29 січня 2018 року у справі №202/1061/15, від 06 лютого 2018 року у справі №173/1475/15 (пункт перший частини другої статті 389 ЦПК України).

За таких підстав касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом першим частини другої статті 389 ЦПК України.

Разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримано ним 15 квітня 2020 року, однак, через встановлення на всій території України карантину, у скаржника виникли складнощі у пошуку захисника, на підставі чого вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

При вирішенні питання щодо строків на касаційне оскарження судового рішення Верховним Судом враховано карантинні заходи, установлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211 (зі змінами).

Відповідно до пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Ураховуючи те, що закінчення тридцятиденного строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційного суду припадав на період дії карантину (13 травня 2020 року), тому Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження продовжується в силу закону, а відтак, заява про поновлення строку касаційного оскарження є зайвою.

Крім того, разом з касаційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про зменшення суми судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що сума судового збору є для нього значною, а тому просив зменшити розмір судового збору до 1712,58 грн.

Вивчивши подане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити суму судового збору за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Так ОСОБА_1 на підтвердження свого майнового стану надав довідку про доходи від 08 травня 2020 року, з якої вбачається, що 5% річного доходу скаржника за попередній календарний рік не перевищує розмір судового збору, необхідний для сплати за подання касаційної скарги. За таких підстав, клопотання ОСОБА_1 про зменшення судового збору підлягає задоволенню, а судовий збір - зменшенню до 1712,58 грн.

За таких підстав, скаржником сплачений судовий збір у розмірі 1712,58 грн і кошти зараховані до спеціалізованого фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про зменшення судового збору задовольнити.

Зменшити ОСОБА_1 судовий збір, необхідний для сплати за подання касаційної скарги на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року, до 1712,58 грн.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2016 року та на постанову Чернігівського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року.

Витребувати з Новозаводського районного суду м. Чернігова матеріали цивільної справи №751/4015/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик