Справа № 466/1986/19
У Х В А Л А

31 липня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І., Лелик О.М.,

справа 466/1986/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Табінської Марії Андріївни, заінтересованої особи ОСОБА_2 про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ :

адвокат Коваль Андрій Федорович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою в якій просить визнати виконавчий лист від 30.12.2013 року 2-5979/2013 виданий Деснянським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню та скасувати всі виконавчі дії державних виконавців в межах виконавчого провадження ВП№50762893, зобов`язати Шевченківський ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області закінчити /закрити/ виконавче провадження ВП №50762893 згідно виконавчого листа від 30.12.2013 року №2-5979/2013.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) знаходиться виконавче провадження №50762893 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із 24 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Зазначає, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем проведено розрахунок суми заборгованості по аліментах, який не відповідає дійсності, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 в межах суми звернення 99314,59грн., накладено штраф на заборгованість по аліментах понад три роки, постановою державного виконавця заборонено виїзд ОСОБА_1 за кордон.

Окрім цього зазначає, що виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження не підлягає виконанню, оскільки у ньому відсутні обов`язкові реквізити для прийняття до виконання. Звертає увагу на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача про відкриття виконавчого провадження. Просить закрити виконавче провадження.

18.04.2019 за підписом начальника Шевченківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Савойника Р.П. скеровано заперечення. В обґрунтування заперечення зазначають таке.

Тернопільським МВДВС ГУЮ у Тернопільській області 31.09.2018 надіслано виконавче провадження №50762893 на адресу Шевченківського ВДВС м.Львів ГУЮТ у Львівській області з примусового виконання виконавчого листа № 2-5979/2013 від 30.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із 24 жовтня 2013 року.

20.02.2019 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про арешт майна боржника на підставі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно розрахунку державного виконавця від 31.03.2019 борг зі сплати аліментів становить 66020,37грн.

20.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника, оскільки сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів. Вважає такі дії правомірними, оскільки державний виконавець діяв в межах закону та повноважень. Щодо зупинення та закриття виконавчого провадження, то зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» чітко передбачено підстави для зупинення та закриття виконавчого провадження, однак таких підстав скаржником не наведено, а тому відсутні підстави. Просить відмовити у задоволенні скарги.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Коваль А.Ф. скаргу підтримав з підстав наведених у письмовій скарзі, просить скаргу задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд скарги у відсутності скаржника та його представника.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в останнє судове засідання не прибула, хоча належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду скарги, в клопотанні від 14.01.2020 просять скаргу розглядати без участі представника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) /арк. спр.61/.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та встановивши її дійсні обставини, суд дійшов такого.

Суд встановив такі обставини.

На підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва видано виконавчий лист №2-5979/2013 від 30.12.2013 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 24 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення у межах стягнення за один місяць підлягає до негайного виконання /арк.спр.19/.

Згідно інформації про виконавче провадження 50762893 /ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження 6Е323А28Г0ГБ, дата отримання 27.03.2019/ встановлено:

виконавчий лист від 30.12.2013 №2-5979/2013, виданий Деснянським районним судом м.Києва 07.04.2016 року на примусове виконання скеровано до Шевченківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області;

11.04.2016 головним державним виконавцем Зварич Р.М відкрито виконавче провадження в частині негайного виконання. Опис: звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 . Проводити щомісячне утримання з усіх видів /доходів/, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків проводити утримання, яке не може перевищувати 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівників, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами /арк.спр.15-16/;

постановою державного виконавця Зварича Р.М. від 11.04.2016 передано матеріали виконавчого провадження до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області, 26.04.2016 прийнято до виконання виконавче провадження;

27.07.2018 державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Польним Б.М здійснено виправлення станів ВЯД/ВП;

01.08.2018 року державним виконавцем Польним Б.М. постановою вирішено передати виконавче провадження до Шевченківського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області;

21.09.2018 постановою прийнято до виконання виконавчого провадження;

20.02.2019 винесено постанову про накладення штрафу на підставі ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження»;

20.02.2019 винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника;

20.03.2019 винесено постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та законам України.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Суд встановив, що виконавче провадження №50762893 відкрито на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, тобто на підставі Закону, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

02.06.2016 року прийнято ЗУ «Про виконавче провадження» та згідно перехідних положень п.7 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Так згідно ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 2019 року №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається з виконавчого листа, що рішення суду в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Деснянським районним судом м.Києва скеровано виконавчий лист для виконання в частині негайного виконання.

Досліджуючи матеріали виконавчого провадження суд з`ясував, що в матеріалах справи відсутня заява щодо прийняття виконавчого листа щодо примусового виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 .

А тому суд приходить переконанню, що у разі негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, виконавче провадження підлягає закриттю у зв`язку з закінченням виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Щодо розрахунку заборгованості.

В судовому засіданні адвокат Коваль А.Ф. зазначив, що з січня 2015 року по грудень 2017 року ОСОБА_1 шляхом здійснення грошових переказів на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 (відкритий у Приват Банку, номер картки НОМЕР_1 ) провів оплату на загальну суму аліментів на утримання дитини ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 30 000 грн. Інформацію про вищевказані реквізити Стягувача ( ОСОБА_2 ) ним отримано в приватному порядку шляхом надсилання Стягувачем на його адресу відповідного інформаційного листа ще у 2015 році.

Ухвалою суду від 04.02.2020 за заявою адвоката Коваля А.Ф. витребувано інформацію у АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по номеру картки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 за період з травня 2015 року по серпень 2018 року.

На виконання ухвали суду від 04.02.2020 АТ КБ «Приватбанк» надало інформацію про рух коштів по номеру картки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 за період з березня 2015 року по грудень 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 періодично поповнював банківську картку Стягувача, яка була дійсною і приймала поповнення вищевказаної банківської карти. За інформацією банку на даний час зарахування на дану карточку не можливе, картка прострочена /арк.спр.89-90/.

Окрім цього, за клопотанням адвоката Коваля А.Ф. судом ухвалою від 12.03.2020 витребувано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацію: чи здійснювався актовий запис про зміну прізвища ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 та чи здійснювався актовий запис про зміну прізвища ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали від 12.03.2020 відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив суд, що ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_4 при державній реєстрації шлюбу 09.12.2014, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в актовому записі про народження змінено на « ОСОБА_5 » відповідно до статті 148 Сімейного кодексу України /арк.спр.93/.

Частина 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначає порядок здійснення державним виконавцем розрахунку заборгованості і говорить про те. що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Адвокат зазначає, що жодної оновленої інформації про розрахункові рахунки Стягувача ОСОБА_2 Боржник ОСОБА_1 з серпня 2018 року не отримував, ні від Стягувача, ні від державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів, Головного територіального управління юстиції у Львівській області (35009321) (Табінської Марії Андріївни). Жодних звернень на адресу Боржника як з боку державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів, Головного територіального управління юстиції у Львівській області (35009321) ( ОСОБА_6 ) так і з боку Стягувача з метою з`ясування причин ненадходження аліментів не було.

Разом з тим, статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження» регламентовано обов`язки сторін виконавчого провадження та зобов`язано сторін невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Крім цього, частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, як вбачається з досліджених доказів здобутими судом та наданими сторонами, учасники виконавчого провадження, як і Стягувач, так і Боржник та державний виконавець не дотрималися вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, слід вказати, що сама по собі заборгованість не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Суд встановив, що кошти боржником перераховували до моменту можливого перерахування на відомі реквізити боржника.

Окрім цього, внаслідок не з`ясування всіх обставин державним виконавцем призвело до того, що ним винесено постанову про накладення штрафу та винесення постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд вважає, що саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Крім цього, в матеріалах подання немає жодних актів державного виконавця чи письмових пояснень щодо причин несплати боржником суми боргу, не наведено будь-яких належних доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язань, зокрема, ненадання ним у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, чи своєчасної неявки за викликом державного виконавця тощо.

Також у матеріалах виконавчого провадження відсутні достатні докази використання державним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

До того ж, як встановлено судом Стягувач після ухвалення рішення про стягнення аліментів на її користь змінила прізвище своє і дитини, а також місце проживання. Зазначені обставини не досліджувалися державним виконавцем при прийнятті оскаржуваних рішень, у т.ч. і при проведенні розрахунку заборгованості аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з Роз`яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, наданих у п.6 Постанови «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 N3 слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Такі ж висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо вимоги визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, то відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає до виконання, а тому не може розглядатися у даному провадженні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, виходячи із заявлених вимог скарги, встановлених обставин, системного аналізу положень чинного законодавства, суд вважає вимоги скарги підставними та підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. 247, 447, 451 ЦПК України, суд, -

постановив:

скаргу задовольнити частково.

Визнати розрахунок заборгованості по аліментах від 20.02.2019 у ВП 50762893 таким, що проведений без врахування суми сплачених аліментів Боржником ОСОБА_1 за період з березня 2015 року по грудень 2017 року.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Табінської Марії Андріївни від 20.02.2019 про накладення арешту на все майно боржника у ВП 50762893.

У решті у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: П. С. Невойт