Справа № 454/1067/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просить визнати незаконним та скасувати рішення спільного засідання керівництва та житлової комісії військової НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) оформлене протоколом №1 від 30.01.2020р. в частині відмови ОСОБА_1 привести у відповідність до вимог житлового законодавства України рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002 та поновлення в списках військовослужбовців, яких зараховано на квартирний облік; зобов`язати керівництво та житлову комісію військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 привести у відповідність до вимог житлового законодавства України рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002 шляхом включення запису про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та внесення запису про залишення ОСОБА_1 на квартирному обліку у загальній черзі з 25.09.1997р., як такого, що потребує поліпшення житлових умов; поновити ОСОБА_1 в списках військовослужбовців, яких зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.09.1997.

Свої вимоги мотивує наступним.

З 1997 року по 2018 рік він проходив військову службу на різних офіцерських посадах в Державній прикордонній службі України, в тому числі і у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (м.Великі Мости Сокальського району).

Відповідно до п.2.1. протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.10.1997р. його, як без квартирного з 25.09.1997р. поставлено на квартирну чергу для отримання житла в загальному порядку складом сім`ї 1 чоловік.

Згідно п.2.2. протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. позивачу на склад сім`ї 2 чоловіки, в тому числі дружина ОСОБА_2 надано службову житлову площу в будинках покращеного планування за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 37,12кв.м., житловою площею 17,3кв.м. однокімнатну. З квартирного обліку знято.

Вказане рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. в частині зняття позивача з квартирного обліку не відповідає вимогам законодавства та порушує його право щодо перебування на житловій черзі, і як наслідок на забезпечення житлом

В січні 2020р. з метою відновлення свого порушеного права він звернувся до командування та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 із відповідною заявою про внесення запису про залишення його на квартирному обліку у загальній черзі з 25.09.1997р. як такого, що потребує покращення житлових умов.

За результатами розгляду заяви військова частина НОМЕР_1 на засіданні керівництва та житлової комісії навчального центру від 30.01.2020р. з задоволенні вищевказаної заяви відмовлено.

Вважає, що відмова відповідача привести у відповідність до вимог житлового законодавства України рішення житлової комісії та поновити його в списках військовослужбовців, яких зараховано на квартирний облік незаконною, порушує його права, гарантовані Конституцією України та чинним законодавством, через що вони мають бути поновлені шляхом визнання незаконним та скасування вищевказаного рішення, а також зобов`язання військової частини вчинити дії.

18.06.2020 р. представник відповідача надав заяву, в які просив відмовити ОСОБА_1 у позові до Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України.

Свої заперечення мотивує наступним.

Механізм забезпечення житловим приміщенням військовослужбовців осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом, осіб офіцерського складу) стршинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах установах та організаціях після звільнення та членів їх сімей, визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1081 (далі Порядок №1081 від 03.08.2006р.).

Організацію забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського, стршинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах Державної прикордонної служби України після звільнення та членів їх сімей, уключаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов визначено Інструкцією про організацію забезпеченнями житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 20.12.2007р. №1040, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2008р. за №16/14707 (далі Інструкція №1040 від 20.12.2007р.)

Відповідно до п.19 Порядку №1081 від 03.08.2006р. військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані звільнити займане ними службове житлове приміщення в разі переміщення по службі, пов`язаного з переїздом до іншого населеного пункту, звільнення з військової служби, одержання або придбання житла для постійного проживання, якщо інше не передбачено законодавством.

Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом, осіб офіцерського складу та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове житлове приміщення у двотижневий строк з дня виключення зазначених військовослужбовців із списків особового складу військової частини.

Відповідно до п.2.21 Інструкції №1040 від 20.12.2007р. уразі переміщення військовослужбовців по службі, пов`язаного з переїздом в іншу місцевість, службові житлові приміщення, які вони займали за попереднім місцем служби, підлягають звільненню у двомісячний термін з дня видання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби.

Згідно абз.2 п.2.21 Інструкції №1040 від 20.12.2007р. військовослужбовець та члени його сім`ї зобов`язані негайно звільнити займане ними службове житлове приміщення у разі одержання, придбання житла для постійного проживання.

Відповідно рішенням спільного засідання керівництва та житлової комісії Кінологічного навчального центру від 30.01.2020р., в якому ОСОБА_3 , який проходив у період з 1997р. по 2003р. військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відмовлено в його вимогах, предметом яких є п.2 прохальної частини позовної заяви, у зв`язку з тим, що: відповідно до книг обліку, за період з 2003-2019років ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 з питань свого житлового забезпечення та перебування на квартирному обліку, а також, щодо наявності його житлової справи не звертався; він до своєї заяви не надав жодного документального підтвердження, який би підтвердив факт звернення до житлової комісії за попереднім місцем проходження військової служби (військова частина НОМЕР_3 ) та прийняте рішення за таким зверненням; на момент звернення протокол №1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. та на момент подання позовної заяви є чинним. ніким не був оскаржений та не був скасований, строк на оскарження якого пройшов; згідно п.1.7. Інструкції №1040 від 20.12.2007р. усі питання, пов`язані з наданням та забезпеченням житловою площею військовослужбовців вирішуються за місцем проходження служби та перебування на обліку ЖК органу ДПСУ.

Крім цього, вказує, що закінчився трирічний строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

У доданих до позовної заяви копія витягу з протоколу №9 зсідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.10.1997р. та витягу із протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. є дата формування витягу на двох протоколах, а саме 14.04.2016р., які сформовані секретарем житлової комісії Кінологічного навчального центру ОСОБА_4 та передані ОСОБА_1 того ж дня наручно у зв`язку з вирішенням житлових питань, зокрема постановкою на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 (Національна академія Державної прикордонної служби України).

Також, ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік з 04.08.2016р. та на облік потребуючих поліпшення житлових умов Національна академія Державної прикордонної служби України у 2016 році.

Отже, з цього можна прийти до висновку, що при підготовці документів на постановку на квартирний облік та постановку на квартирний облік у 2016 році позивач знав про те, що він не перебуває на квартирному обліку, як такого, що потребує поліпшення житлових умов, інакше повторне зарахування на квартирний облік було б не можливе.

Тому, відповідно до ст.ст.254, 260 ЦК України закінченням строку позовної давності слід вважати 15.04.2019року.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням на інше місце служби з 2003 року, не перебуває на її житловому обліку (дане рішення він не оскаржував), враховуючи факт, що він попри особисту незацікавленість в даному питанні до 14.04.2016р. (для отримання копій витягу для поставлення на облік у військовій частині НОМЕР_3 ) не звертався, п. 1.7. Інструкції №1040 від 20.12.2007р. та те, що оскарження протоколу житлової комісії №1 від 11.02.2002р. завершився 15.04.2019р. просить суд відмовити в позові ОСОБА_1 до кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що дізнався про те що його знято з квартирного обліку 15.04.2016р.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з закінченням строку позовної давності та надав пояснення аналогічні викладених у запереченні на позов.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1997 року по 2003 рік.

З дослідженого в судовому засіданні витягу з протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.10.1997р. встановлено, що ОСОБА_1 поставлено на чергу для отримання квартири у загальному порядку з 25.09.1997р., в складі сім`ї 1 чоловік, як безквартирного.

Також, з дослідженого в судовому засіданні витягу з протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. встановлено, що ОСОБА_1 на склад сім`ї 2 чоловіки, в тому числі дружини ОСОБА_2 надано службову житлову площу в будинках покращеного планування за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площе 37,2кв.м., житлова 17,3кв.м. - однокімнатна. З квартирного обліку ОСОБА_1 знято.

Заявою від 29.01.2020р. ОСОБА_1 звертався до військової частини НОМЕР_1 про приведення рішення військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. у відповідність до вимог житлового законодавства шляхом виключення запису про зняття його з квартирного обліку та внесення запису про залишення на квартирному обліку у загальній черзі з 25.09.1997р., як такого, що потребує поліпшення житлових умов та поновити його в списках військовослужбовців, яких зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно витягу з протоколу №1 спільного засідання керівництва та житлової комісії Кінологічного навчального центру від 30.01.2020р. у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю. Оскільки, з врахуванням п.1.7. Інструкції №1040 від 20.12.2007р., ОСОБА_1 не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , не перебуває на її житловому обліку.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження, встановлені нормами матеріального права, суперечать цим положенням, то порушене цивільне право чи цивільний інтерес підлягає судовому захисту у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, яка не суперечить закону.

Згідно зі статтями 34, 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 1 статті 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

На виконання вказаної норми Кабінет Міністрів України затвердив Порядок № 1081, пунктом 4 якого, зокрема передбачено, що центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язок, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом.

У пункті 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України від 24 червня 2004 року № 1865-IV Про внесення змін до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей зазначено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Згідно із пунктом 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Відповідно до пункту 32 вказаного Порядку черговість надання житла визначається за часом і зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Як встановлено довідки виданої секретарем житлової комісії Національної академії Державної прикордонної служби України від 21.05.2020р. ОСОБА_1 зарахований на облік потребуючих поліпшення житлових умов рішенням житлової комісії з 04.08.2016р. складом сім`ї 3 особи та першочергово з 30.03.2018р., як учасник бойових дій. Утримує житло за попереднім місцем служби у м.Великі Мости.

Разом з цим, з досліджених судом витягу з протоколу №9 зсідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.10.1997р. та витягу із протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. встановлено, що такі формувалися 14.04.2016р. секретарем житлової комісії Кінологічного навчального центру Сокур Л.О. та передані ОСОБА_1 того ж дня наручно у зв`язку з вирішенням житлових питань, зокрема постановкою на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 (Національна академія Державної прикордонної служби України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і оста точність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Вказані приписи про застосування строку позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Для вирішення питання про застосуваня до спірних правовідносин позовну давність, необхідно з`ясувати, до якого різновиду позовів - віндикаційного чи негаторного - належить даний позов.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

Тобто, поки особа не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, вона може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України. А тому віндикаційний позов може бути пред`явлений упродовж трирічного строку позовної давності.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з переведенням на інше місце служби з 2003 року, не перебуває на її житловому обліку, також, він 14.04.2016р. особисто отримав копій витягу з протоколу №9 зсідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.10.1997р. та витяг із протоколу №1 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2002р. для поставлення на облік у військовій частині НОМЕР_3 і відповідно до ст.ст.254, 260 ЦК України закінченням строку позовної давності слід вважати 15.04.2019 року. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом лише 30.03.2020 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що в позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України слід відмовити у зв"язку із пропуском строку позовної давності звернення до суду з позовом.

Також, позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору та за подання позову судовий збір не сплачував, тому на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України такі компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ЗРУ ДПС України відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.08.2020 року.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, , місце знаходження: вул.Львівська, 166 м.Великі Мости Сокальський район Львівська область.

Головуючий: Л. Ю. Фарина