Справа № 265/3689/20
Провадження № 2/265/1210/20
У Х В А Л А

10 серпня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Козлова Д.О.,

за участю секретаря Дрьомової О.В.

в ході розгляду в підготовчому судовому засіданні в залі суду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів дарування недійсними, та визнання об`єктом права спільної сумісної власності майна подружжя,

за участі представника позивача адвоката Шутенко О.В.

представника відповідача адвоката Темір І.В.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до відповідачів в якій просить суд: визнати недійсним договір дарування грошових коштів; визнати недійсним договір дарування квартири; визнати об`єктом права спільної сумісної власності квартири.

Під час підготовчого судового засідання надійшла заява про забезпечення позову. В своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа. Відповідачем по справі, зокрема, є його колишня теща, ОСОБА_3 , яка на даний час є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач має підстави побоюватись, що відповідачка може розпоряджатися вказаним нерухомим майном, шляхом його відчуження його, з метою ухилення від виконання рішення суду. Виходячи із наведеного, а також з огляду на те, що у даному випадку існує реальний ризик відчуження нерухомого майна, просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Представник позивача, адвокат Шутенко О.В., повністю підтримала вказану заяву, просила її задовольнити.

Представник відповідачів, адвокат Темір І.В., просив вирішити заява про забезпечення позову на розсуд суду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, заслухавши думку сторін, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03 червня 2020 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів дарування недійсними, та визнання об`єктом права спільної сумісної власності майна подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч1, ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз`яснень в п.п. 4,7,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .

Право власності ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд враховує, що обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами та не порушить прав та інтересів відповідача з приводу користування майном.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та виправданим завданням цивільного судочинства та забезпечить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію ухвали направити для виконання до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради, та сторонам для відома.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено та підписано 10 серпня 2020 року.

Суддя Козлов Д.О.