Справа № 667/9349/15-ц
УХВАЛА

про повернення заяви

11.08.2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Войцеховська Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 16.07.2020р. звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою суду від 17.07.2020 року зазначена заява була залишена без руху оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Заявнику запропоновано протягом десяти днів, з дня отримання ухвали, усунути зазначені в ухвалі суду недоліки. Заявник був попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали суду заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Заявник отримав зазначену ухвалу суду про залишення заяви без руху 22.07.2020р., про що свідчить підпис заявника на поштовом повідомленні.

Згідно п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Законом України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19), розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено п.3, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки тому числі залишення позовної заяви без руху продовжуються на строк дії такого карантину" .

У подальшому законом України від 18.06.2020 року N 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XІІ «Прикінцеві положення» в редакції Закону України від 30.03.2020 року N 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX).

У строк встановлений судом для усунення недоліків заяви, інформації про виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не надходило.

До теперішнього часу, позивачем не усунуто недоліки, встановлені ухвалою суду від 17.07.2020 року.

Усі строки, визначені пунктом 3 розділу XІІ «Прикінцевих положень» щодо продовження дії процесуальних строків на період дії карантину закінчилися.

На виконання ухвали суду позивач навіть протягом 20-денного строку визначеного Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX не усунув недоліки, визначені ухвалою суду.

Так, Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно із ч. 6 ст.185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія позовної заяви залишається в суді.

Наведене свідчить про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві у зв`язку з невиконанням ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Херсонський міський суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Я.В.Войцеховська