Справа № 361/6494/19
Провадження № 2/361/855/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 січня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_2 , таким, щовтратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позивачем в даному будинку зареєстровані: син - ОСОБА_3 ; донька - ОСОБА_4 ; батько доньки - ОСОБА_5 ; колишній чоловік (відповідач) - ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 зібрав свої речі в серпні 2016 року і виїхав до республіки Грузія, відповідно з 2016 року і по даний час не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, не здійснює жодних дій, які б вказували на зацікавленість у користуванні житлом. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі позивача, а його реєстрація перешкоджає позивачу у здійсненні користування та розпорядження своїм майном, тому позивач змушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 02 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 травня 2008 року серія ВКІ № 312186 та витягу з Державного реєстру серія КР № 947432, відомо, що ОСОБА_1 , є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1-1/20024 від 10 вересня 2019 року, відомо, що окрім позивача у вищезазначеній квартирі також зареєстровані: ОСОБА_2 1984 року народження; ОСОБА_3 , 2013 року народження; ОСОБА_4 , 2006 року народження; ОСОБА_5 , 1949 року народження (а.с. 13).

Згідно із акту про обстеження житлово - побутових умов № 51 від 03 вересня 2019 року, складеного депутатом Броварської міської ради сьомого скликання Здоровцем О. М. у присутності сусідів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але з 2016 року не проживає (а.с. 16).

Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації № 02-11 від 27 листопада 2018 року, складеного головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „ СДС " ОСОБА_9 у присутності свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований, але з травня 2018 року не проживає (а.с. 17).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та

ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме враховуючи, що ОСОБА_2 за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується квартирою, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Радзівіл А.Г.