Провадження № 2/641/585/2020 Справа № 641/9916/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Колодяжної І.М.

за участю секретаря судових засідань - Ягодіній М.С. .,

справа №641/9916/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення франшизи у розмірі 2000 грн, моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 липня 2019 року об 00:20, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHEVROLET» державний номер НОМЕР_1 , по пр.-т. Героїв Сталінграда в районі будинку № 136/8 в м. Харків, рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 , чим спричинила пошкодження транспортних засобів, заподіяла матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України.07.08.2019року постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова відповідача визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП . Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та відповідачем укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту від 18.12.2018 року. У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. В результаті дорожньо- транспортної пригоди пошкоджено автомобіль ЗАЗ, д.н.з АХ НОМЕР_3 . На підставі страхового акту здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 3167 грн. Договором обов,язкового страхування передбачено франшизу у розмірі 2000 грн. На сьогоднішній день відповідач суму франшизи добровільно виплачувати не хоче .

05 грудня 2019 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху .

Ухвалою судді від 26 грудня 2019 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін була направлена позивачу та відповідачу.

Відповідач 02 січня 2020 року надала заяву з проханням викликати її до суду для надання своїх пояснень, відзиву на позовну заяву нею до суду не подано.

За розглядом заяви , який ініціює перехід розгляду справи зі спрощеного провадження без виклику сторін , в спрощене провадження з викликом сторін , встановлено, що клопотання подано своєчасно, але це не впливає на порядок розгляду справи. Дана справа є незначної складності, враховуючи предмет позову , характер спірних правовідносин та предмет доказування, тому при відкритті провадження вирішено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін .

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ст. 279 ч. 6 ЦПК України , суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи, вищенаведене суд , відмовляє у задоволенні заяви відповідача .

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено , що 13 липня 2019 року об 00:20, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHEVROLET» державний номер НОМЕР_1 , по пр-т. Героїв Сталінграда в районі будинку № 136/8 в м. Харків, рухаючись заднім ходом не впевнилась в безпечності, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2 , чим спричинила пошкодження транспортних засобів, заподіяла матеріальну шкоду. Своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ Страхова компанія «ВУСО»» згідно з полісом № 124806066. Ліміт відповідальності становить: за шкоду, заподіяну майну - 100 000тис. грн.; франшиза - 2000 грн.

Страхова компанія виплатила позивачу ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 3167,00 грн. , з якою позивач погодився, претензій до страхової компанії не має.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначене презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідано до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З врахуванням вищезазначеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2000 грн розміру франшизи.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

За змістом роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення, глибини страждань позивача, майнового стану відповідача та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Крім того , з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтверджені витрати , а саме: сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування: майнової шкоди - 2000 ( дві тисячі) грн розміру франшизи, моральної шкоди - 1000 (одна тисяча) грн, а також 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 (п,ятсот) грн , всього 4 268 (чотири тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп. .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя: І. М. Колодяжна