Справа № 766/4545/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.,

справа №766/4545/20; провадження №2/766/7102/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

позивача: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до

відповідача: Херсонської міської ради (, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 37)

предмет та підстави позову: про переведення прав забудовника на житловий будинок

учасники справи: не з`явилися

негайно після закінчення судового розгляду по суті, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та,-

встановив:

І. Виклад позиції позивача, відповідача.

17.03.2020 року позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, у якому просила перевести на неї всі права забудовника, в тому числі: право здачі та введення в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності, право на державну реєстрацію права власності житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що розташований за адресою:, АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для забудови індивідуального житлового будинку, посвідченого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 16.07.1956 року за реєстровим № 1-7545, її батьку ОСОБА_2 була надана земельна ділянка площею 362,5 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (раніше - АДРЕСА_3 ) для будівництва житлового будинку.

На вказаній земельній ділянці батько з дотриманням всіх будівельних норм і стандартів, не порушуючи права інших осіб, відповідно до рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих №561 від 18.06.1956 року згідно проекту на житловий будинок, затвердженого 01.07.1956 року головним архітектором м. Херсона, збудував житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б», «В», підвал під двором літ. «Г», огорожу №1-2, водопровід №3.

Тобто, вказане будівництво здійснювалося відповідно до вимог діючого законодавства.

Однак право власності на вказаний житловий будинок батько не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, і позивач є єдиною спадкоємицею на майно померлого. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

08.02.1980 року позивач отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , посвідчене Усть-Большерецькою Камчатською державною нотаріальною конторою Російської Федерації за реєстровим №78, на заробітну плату та грошовий вклад, які залишися після смерті батька.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 прийняла частину спадщини, то, виходячи з вимог 548 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення спірних відносин, вважається що позивач отримала спадщину в цілому.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 за життя не здав належний йому житловий будинок в експлуатацію та не отримав свідоцтво про право власності на нього.

У зв`язку з викладеним, будучи єдиною спадкоємицею всіх прав та обов`язків ОСОБА_2 як забудовника, позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.03.2020 року позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення зазначених у ній недоліків.

30.04.2020 року від адвоката Токаленко В.М., яка діє в інтересах позивача на підставі ордеру, на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22.05.2020 року. Витребувано у Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР інвентарну справу на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_3 ).

18.05.2020 року на адресу суду з КП «ХБТІ» ХОР надійшла інвентарна справа на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_3 ).

У підготовче судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач та його представник не з`явилися, 22.05.2020 року представник позивача адвокат Токаленко В.М. через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи для ознайомлення з інвентарною справою.

У підготовче судове засідання у час призначений для розгляду справи представник відповідача не з`явився, 22.05.2020 року Остапенко О.І., яка діє в інтересах відповідача на підставі довіреності, через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання без її участі.

Підготовче судове засідання відкладено на 04.06.2020 року.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 22.06.2020 року.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач та його представник не з`явилися, 18.06.2020 року представник позивача адвокат Токаленко В.М. через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Розгляд справи відкладено на 11.08.2020 року.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи позивач та його представник не з`явилися, 11.08.2020 року представник позивача адвокат Токаленко В.М. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи представник відповідача не з`явився, 11.08.2020 року Остапенко О.І., яка діє в інтересах відповідача на підставі довіреності, через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання без її участі.

Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача та згоду представника відповідача про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача, за наявних відомостей в матеріалах справи про належне повідомлення учасників справи про день, час та місце судового розгляду справи, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що 17.03.1958 року Херсонським міським бюро РАЦС зроблено актовий запис №532 та 05.06.1974 року видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

29.11.1977 року між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, про що 29.11.1977 року Дніпровським відділом РАЦС м. Херсона зароблено актовий запис №771 та видано свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_3 . Після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26.07.1979 року Соболевським районним РАГС Камчатської області РРФСР зроблено актовий запис №16 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

08.02.1980 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , посвідчене Усть-Большерецькою Камчатською державною нотаріальною конторою Російської Федерації за реєстровим №78. Спадковим майном згідно вказаного свідоцтва є: сума кінцевого розрахунку по заробітній платі, яка знаходиться на депозитному рахунку Усть-Большерецької нотаріальної контори Камчатської області в сумі 1108, 18 руб.; грошовий вклад в державній трудовій ощадній касі №7414 с. Соболево, Камчатської області по рахунку №НОМЕР_5 з належними відсотками.

Згідно листа державного нотаріуса Усть-Большерецької Камчатської державної нотаріальної контори Російської Федерації Безрукової С.М. від 08.02.1980 р. за вих. №56, свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння буде видано ОСОБА_1 при наданні всіх необхідних документів, про які спадкоємиці повідомлялося в листах від 24.12.1979 року та 16.01.1980 року.

03.03.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_3 ), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_2 , постановлено відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька - ОСОБА_2 .

Відмова мотивована тим, що згідно поданих заявницею документів вбачається, що спадкодавець - ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований за адресою: РСФСР, Камчатська область, Соболєвський район, село Соболево, то і спадкова справа згідно діючого на той час законодавства Радянського Союзу та союзних республік була заведена в Російській Радянській Федеративній Соціалістичній Республіці. Тому не вбачається можливим завести спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину в Україні.

На підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 16.07.1956 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської міської державної нотаріальної контори Пономаренко А.А. за реєстровим № 1-7545, ОСОБА_2 відведено земельну ділянку на праві безстрокового користування по АДРЕСА_3 , заг. площею 362,5 кв. м. згідно плану земельної ділянки від 01.07.1956 року, схем-плану від 18.06.1969 року.

Згідно листа від 25.02.2020 року вих.. №93, на адвокатський запит ОСОБА_7 КП «ХБТІ» ХОР повідомило, що відповідно до матеріалів інвентарної справи, станом на 31.12.2012 року, власником об`єкта нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_3 ), є ОСОБА_2 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 16.07.1956 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської міської державної нотаріальної контори Пономаренко А.А. за реєстровим № 1-7545. В Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, станом на 31.12.2012 року, право власності на вище зазначений об`єкт нерухомого майна, не зареєстровано.

На запит Херсонського міського суду Херсонської області приватний нотаріус ХМНО Волкодав В.Г. листом від 02.07.2020 року за вих. №339/01-16 повідомила, що інші особи окрім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за отриманням свідоцтва про право на спадщину на майно, після смерті ОСОБА_2 не зверталися.

ІV. Оцінка Суду.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до п. 4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України дія норм цього Кодексу не поширюється на спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності кодексом і не мають продовжуваного характеру. Правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотраріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року та іншими нормативними актами.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Відповідно до пунктів 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був побудований у 1956 році, що підтверджується технічним паспортом, проте не був введений до експлуатації.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За нормами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому ст. ст. 529-535 ЦК УРСР. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Таким чином, право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, відповідно до пунктів 6, 7 якої підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за п.10 переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26.08.1948 р., є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів.

Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Новостворене нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб`єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб`єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Як роз`яснено в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

За умови наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

ОСОБА_2 за життя не завершив будівництво житлового будинку, не здав його в експлуатацію та не отримав свідоцтва про право власності на нього, а отже не набув права власності на новозбудований об`єкт нерухомості. Разом з тим, як забудовник, він мав право вчиняти ці дії, а тому такі його права входять до складу спадщини, як такі що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і можуть спадкуватися.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням.

Відповідно до ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Частиною 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до положень ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, при цьому відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства юстиції України від07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване у Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Суд враховує, що зареєстроване у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що розташований за адресою:, АДРЕСА_1 у спадкодавця ОСОБА_2 на момент смерті було відсутнє, в зв`язку з чим вирішення питання належності будинку можливе лише після прийняття його до експлуатації, при цьому, наявне у спадкодавця право як забудовника, яке за своїм змістом є майновим правом, після його смерті підлягає спадкуванню за законом єдиною спадкоємицею ОСОБА_1 , що встановлено судом в ході вирішення справи.

На підставі викладено, дослідивши обставини справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ЦК УРСР, ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Херсонської міської ради (, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 37) про переведення прав забудовника на житловий будинок - задовольнити.

Перевести на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) права забудовника житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 з правом введення та здачі в експлуатацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, отримання реєстрації права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Херсонська міська рада, , місцезнаходження: 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 37.

Повний текст рішення складено 11.08.2020 року.

Суддя Є. М. Булах