КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/5996/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В., Суханової Є.М., із участю секретаря Потоцької О.О., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Трофименко Михайло Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24919, виданий 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» загальну суму заборгованості в розмірі 52 535,30 доларів США.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 27 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

На обґрунтування постановленої ухвали місцевий суд зазначив, що в судові засідання,призначені на 01 жовтня 2019 року, 13 листопада 2019 року та 27 січня 2020 року, належним чином повідомленийпро дату і час судового засідання позивач не з`явився, письмових доказів щодо неможливості бути присутнім в судовому засіданні з поважних причини позивачем не було надано суду.

Таким чином, враховуючи викладене, в силу вищенаведеної норми ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не з`явився до суду без поважних причин.

Суд вважає за необхідне залишити даний позов без розгляду, оскільки відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом з тим, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко Михайлом Михайловичем подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та ухвалу без змін.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне задовольнити заявлені в ній вимоги, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просиввизнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №24919, виданий 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» загальну суму заборгованості в розмірі 52 535,30 доларів США ( а.с. 3-4).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, по якій призначено підготовче судове засідання на 14 годину 16 жовтня 2018 року ( а.с. 38-39 ).

Судовим рішенням цього ж місцевого суду від 16 жовтня 2018 року підготовче провадження у справі закрито, яка ( справа ) призначена до розгляду в загальному позовному провадженні на 15 годину 11 лютого 2019 року ( а.с. 121-122 ).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року права прийнята до провадження іншим суддею і по ній ( справі ) призначено підготовче судове засідання на 14 годину 14 травня 2019 року ( а.с. 128-129 ).

Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, на 14.05.2019, 01.10.2019, 13.11.2019 ( а.с. 135, 144, 152 ).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 рокупозовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з посиланням на неявку позивача в судове засідання 01.10.2019, 13.11.2019 та 27.01.2020, оскільки той, належним чином повідомленийпро дату і час судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, письмових доказів щодо неможливості бути присутнім в судовому засіданні з поважних причин позивачем не було надано суду( а.с. 164-165 ).

При цьому, доказів про повідомлення позивача про дату, час та місце слухання справи, із дотриманням положень ст. 128 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Окрім цього, місцевим судом не зазначено які ж конкретно дати судового засідання містять ознаки повторності неявки позивача до суду.

Не враховано місцевим судом і ту обставину, що позивач надіслав адресату заяву про слухання справи 27.01.2020 за його відсутності про що надав суду другої інстанції докази ( а.с. 172,173, 174 ).

ОСОБА_1 в установлений законом строк звернувся до суду із названими апеляційними вимогами, які, на переконання суду другої інстанції, підлягають до задоволення на підставі викладеного та огляду на наступне.

Як відзначив Європейський суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

А в рішенні у справі «Церква села Сосулівка проти України» від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини в п. 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, заявник не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власної заяви, а відтак, місцевим судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

За таких обставин та на переконання суду другої інстанції, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст. 257 ЦПК України, знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляції.

Окрім цього, при ухваленні судового рішення по справі, апеляційний суд, крім зазначеного, також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, яке встановлено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, ухвала суду першої інстанції постановлена із названими порушеннями, а тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Трофименко Михайло Михайлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Є.М. Суханова