Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2020 р. Справа № 608/1450/20

Номер провадження2-о/608/73/2020

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря Фаштиковської М. І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Гука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чортківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, вказавши заінтересованою особою Чортківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). В заяві вказав, що він є дідом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Феодосія Автономної Республіки Крим. На даний момент йому потрібно отримати свідоцтво про народження ОСОБА_2 . Однак, він не може цього зробити, оскільки, на даний момент на території Автономної Республіки Крим Російська Федерація здійснює ефективний конроль, на цій території фактично діє юрисдикція та застосовується законодавство Російської Федерації. Тому документи про народження дитини видаються за формою, встановленою Міністерством охорони РФ, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Оскільки, свідоцтво про народження ОСОБА_2 видане на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, в зв`язку із цим змушений звернутися до суду з зазначеною заявою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Гук В.С. заяву підтримують, просять задоволити.

Представник заінтересованої особи Чортківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного Південно-Західного міжрегіонального управління Міністесрства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні вказаної справи покладаються на розсуд суду.

Вислухавши пояснення заявника, його представника, враховуючи думку представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Магдалинівка Оріхівського району Запорізької області, що стверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 , виданим 31 січня 1996 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області.

ОСОБА_1 є дідом малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Феодосія, Республіка Крим, Російська Федерація, актовий запис № 9. Місце державної реєстрації значиться Феодосійський міський відділ запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Згідно медичного свідоцтва про народження серії 3512 №031574 від 08 травня 2020 року ОСОБА_3 народила дівчинку ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Крим, м. Феодосія.

Згідно довідки про народження № Р-01076 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Феодосія, Республіка Крим, Російська Федерація. Її батьками значаться: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, за наведених обставин стверджується той факт, що місцем реєстрації народження ОСОБА_2 є м. Феодосія, Республіка Крим, Російська Федерація, тобто тимчасово окупована територія України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частинами 2,3,4 статті 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

На підставі зазначеної норми закону, свідоцтво про народження ОСОБА_2 , видане на непідконтрольній території відділом записів актів громадянського стану, посвідчує факт народження особи на тимчасово окупованій території, є недійсним і таким, що не створюють на території України правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Статтею 21 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України.

У відповідності до частин 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки». Тому, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд повинен прийняти до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, слід врахувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «Намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «Намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Суд має за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки, встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до п. 18 цієї постанови Пленуму, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання

Отже, суд має підстави дійти до переконання, що дійсно для проведення державної реєстрації народження ОСОБА_2 є об`єктивні перешкоди, у зв`язку з чим та з метою захисту прав заявника, є необхідність задоволити заяву, встановивши юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Феодосія, Республіка Крим від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України та батька ОСОБА_4 .

Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, заявник звільнений від оплати судових витрат, а особи які їх понесли відсутні, тому судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 4,10, 141, 293, 294, 315-319, 430, 431 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Феодосія, Автономної Республіки Крим, від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, відомості про батька дитини вважати згідно п. 1 ст. 135 СК України, ОСОБА_4 .

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: (підпис)

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1450/20

Рішення набрало законної сили " " ________________ року

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " _________________ року.

Секретар: