Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" лютого 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначила, що батьками позивачки є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Рішенням Іллічівського районного суду від 03 квітня 2003 року батьки були позбавлені батьківських прав стосовно позивачки та встановлено піклувальником бабку позивачки ОСОБА_4 . Позивачка постійно проживала та була зареєстрована разом із бабкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та після її смерті залишилось спадкове майно. Також, в спірному будинку АДРЕСА_1 зареєстрована відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка з 2003 року в будинку не проживає та ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 04 березня 2014 року була оголошена в розшук. Позивачка зазначила, що фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживає в будинку, користується ним та несе витрати на його утримання. На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що фактично не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01 червня 2003 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 09 липня 2013 року Іллічівським РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 04 березня 2014 року, в рамках виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 оголошено у розшук.

Згідно рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2003 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_4 є власницею 18/25 частини жилого домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 а на земельній ділянці.

Судом досліджено спадкову справу №25/2019 щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, онука ОСОБА_4 , позивачка по справі ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у вигляді 18/25 частки домоволодіння АДРЕСА_2 . Інші спадкоємці аналогічного бажання не виявили.

Відповідно до акту №9 КСН «Лучистий» від 11 червня 2019 року, складеного з пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року по теперішній час.

Також, згідно акту КСН «Лучистий» №201 від 06 червня 2019 року, ОСОБА_1 , 1997 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , проживає одна.

Крім того, судом досліджено повідомлення ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 17 грудня 2019 року №5036, відповідно до якого рішенням Іллічівського виконкому від 22 грудня 1989 року №622 були затверджені ідеальні частки на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 18/25 частин житлового будинку належать ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчено нотаріусом Ашла О.К.,18 грудня 2000 року (р-р№2-2662), зареєстрованого в Маріупольському БТІ 4 грудня 2000року за реєстровим №10616. Інформація дійсна станом на 31 грудня 2012 року, а також відповідно до повідомлення від 23 грудня 2019 року, відповідно до якого, згідно переліку архівних справ (архівний №28922) одноповерховий житловий будинок літ.Г-1 за номером АДРЕСА_3 а АДРЕСА_4 АДРЕСА_1 є єдиним домоволодінням.

Судом досліджено письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є сусідами позивачки. Відповідно до письмових пояснень, в будинку АДРЕСА_1 відповідачка ОСОБА_2 не проживає з 2003 року та її особистих речей в будинку не знаходиться.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачка не проживає в спірному домоволодінні, вона втратила право користування цим житловим приміщенням.

Крім того, згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, виходячи із наведених норм, наданих матеріалів справи, суд вважає доведеним факт, що відповідачка фактично не проживала за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 01 червня 2003 року.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 383, 391,405,1217 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 01 червня 2003 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя: Ю. О. Матвєєва