Справа № 203/3024/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 26.02.2019 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська було скероване клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру за фактом спричинення неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з необережності, тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2019 року у справі №203/785/19 (кримінальне провадження №0001200 від 17.05.2018 року) клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_1 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження було задоволено. В зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , останній перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради. Загальна вартість лікування склала 11264 грн. 96 коп. В зв`язку з цим, прокурор просив стягнути з відповідача на користь Дніпропетровського обласного бюджету в особі Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради 11264 грн. 96 коп.

В наданих клопотаннях та заяві представник прокуратури та Дніпропетровської обласної ради, а також Комунальний заклад «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради просили розглядати справу без їх участі, зазначивши про підтримання позову.

Відповідач ОСОБА_1 за неодноразовими викликами до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав та будь-яких клопотань по справі не заявляв.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.01.2020 року проти позову заперечувала. В судові засідання, що призначались на 24.03.202 року, 15.05.2020 року та 06.08.2020 року, не з`явилась, не повідомляючи про поважність причин своєї неявки.

Враховуючи подані стороною позивача клопотання та заяви про розгляд справи без участі їх представників, обізнаність сторони відповідача про наявність в провадженні суду даної справи, неповідомлення про поважність причин неявки в призначені судові засідання, а також враховуючи, що справа призначалась до розгляду в спрощеному провадженні та явка сторін обов`язковою не визнавалась, останні мали достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій, враховуючи положення ст.ст.211.223,247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності сторін та їх представників, за наявними матеріалами справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17.04.2018 року близько 15-30 г., поблизу будинку №15 по вул.Василя Чапленка в м.Дніпрі, неповнолітній ОСОБА_1 внаслідок необережності спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості неповнолітньому ОСОБА_2 .

За вказаним фактом 17.05.2018 року було відкрито кримінальне провадження №0001200 за ст.128 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження прокурором було спрямовано до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_1 примусових заходів виховного характеру.

За наслідками розгляду клопотання ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.03.2019 року (справа №203/785/19) останнє було задоволено та до ОСОБА_1 застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження. Також було частково задоволено цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 33905 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19.07.2019 року ухвала суду першої інстанції від 22.03.2019 року була залишена без змін.

Також судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що внаслідок заподіяних ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, останній перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради. Загальна вартість лікування в період з 17.04.2018 року по 02.05.2018 року за 16 ліжко-днів склала 11264 грн. 96 коп.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 8 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 7 ст.128 КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статтею 89 Бюджетного кодексу України встановлено, що до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я: амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні); первинну медичну допомогу (медичні амбулаторії, фельдшерсько-акушерські і фельдшерські пункти, центри первинної медичної (медико-санітарної) допомоги та інші заклади охорони здоров`я, що надають первинну медичну допомогу).

Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно ст.1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи, яка набула повної цивільної дієздатності, майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони дали згоду на набуття нею повної цивільної дієздатності і не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, оскільки матеріалами справи підтверджено факт заподіяння з вини неповнолітнього ОСОБА_1 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 , внаслідок чого останній перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, загальна вартість витрат на лікування якого в період з 17.04.2018 року по 02.05.2018 року за 16 ліжко-днів склала 11264 грн. 96 коп., а також враховуючи, що на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_1 досяг повноліття та самостійно несе цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану з його вини, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог прокурора.

В зв`язку з цим, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь Дніпропетровського обласного бюджету в особі Дніпропетровської обласної ради у рахунок відшкодування матеріальних збитків 11264 грн. 96 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 2102 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16,22,1166,1179,1180 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної ради в особі Комунального закладу «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровського обласного бюджету в особі Дніпропетровської обласної ради (49004, м.Дніпро, пр.Олександра Поля,2, ) , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 11264 грн. 96 коп.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 2102 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2020 року.

Суддя С.Ю.Казак