Справа № 298/207/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Великоберезнянського районного суду від 06 лютого 2020 року (у складі судді Лютянської М.С.) за клопотанням адвоката Дурдинця Володимира Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про призначення судово-бухгалтерської експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Універсал Банк» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в лютому 2015 р.

У лютому 2020 р. (т.2 а.с.192-195) адвокат Дурдинець В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи.

Просив призначати в справі судово-бухгалтерську експертизу, на вирішення якої поставити такі питання:

-чи правильно розрахована та нарахована сума заборгованості по кредитному договору № BL2025 від 29 травня 2008 р. і додаткового договору № BL2025№/BL2025-К від 21 серпня 2008 р. та іншими додатковими угодами, які укладені протягом 2008-2014 р. р.?

-чи правильно розраховані та нараховані суми штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору № BL2025 від 29 травня 2008 р. і додаткового договору № BL2025№/BL2025-К від 21 серпня 2008 р. та іншими додатковими угодами, які укладені протягом 2008-2014 р. р.?

На обґрунтування клопотання указав, що дослідивши матеріали справи, зокрема цивільний позов і додатки до нього, а саме: кредитний договір № BL2025 від 29 травня 2008 р. і додатковий договір № BL2025№/BL2025-К від 21 серпня 2008 р., не має реальної можливості вирахувати заборгованість по кредитному договору, оскільки відсутні спеціальні знання в області бухгалтерії. Додаткові договори укладалися: 2009 р. - 9 разів; 2010 р. - 1 раз; 2011 р. - 13 разів; 2012 р. - 3 рази; 2013 р. - 9 разів.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду від 06 лютого 2020 р. указане клопотання задоволено: призначено в справі судово-бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення експертизи постановлено такі питання:

-чи правильно розрахована та нарахована сума заборгованості по кредитному договору № BL2025 від 29 травня 2008 р. і додаткового договору № BL2025№/BL2025-К від 21 серпня 2008 р. та іншими додатковими угодами, які укладені протягом 2008-2014 р. р.?

-чи правильно розраховані та нараховані суми штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору № BL2025 від 29 травня 2008 р. і додаткового договору № BL2025№/BL2025-К від 21 серпня 2008 р. та іншими додатковими угодами, які укладені протягом 2008-2014 р.р.?

Банк просить скасувати цю ухвалу, а в задоволенні клопотання сторони відповідача про призначення судово-бухгалтерської експертизи відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-ухвалою Великоберезнянського районного суду від 13.08.2015 р. у справі вже призначалася експертиза з аналогічними питаннями;

-призначення експертизи є передчасним, оскільки судом при розгляді справи по суті не було досліджено жодного документу. Стороною відповідача не наведено конкретно порушення розрахунку заборгованості та не вказано, на думку відповідача, правильних розрахунків.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що для правильного вирішення справи та підтвердження або спростування позовних вимог, необхідні спеціальні знання у галузі бухгалтерії.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права та обставинам справи.

Так, згідно з ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частиною 1 ст. 105 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обов`язкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме - якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоров`я, психічний стан особи, вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

У решті випадків призначення експертизи є не обов`язком, а правом суду.

Як видно з матеріалів справи, Банк звернувся до суду з позовом у лютому 2015 р. (т.1 а.с.1-7). 02 березня 2015 р. судом першої інстанції було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні (т.1 а.с.214).

У липні 2015 р. адвокат Дурдинець В.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , (т.1 а.с.220-221) подав до суду клопотання про проведення судово-бухгалтерської експертизи (т.1 а.с.252), на вирішення якої було постановлено питання, аналогічні тим, які були поставлені стороною відповідача в лютому 2020 р. і з приводу яких було постановлено оскаржувану ухвалу.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду від 13 серпня 2015 р. (т.1 а.с.265-266) у справі було призначено судово-бухгалтерську експертизу.

26 квітня 2017 р. Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз надано суду повідомлення № 3747 про неможливість дачі висновку судово-економічної експертизи по цивільній справі № 298/207/15 (т.2 а.с.2) через те, що матеріали цивільної справи № 298/207/15 на адресу Львівського НДІ судових експертиз не надійшли.

26 червня 2017 р. Великоберезнянським районним судом було поновлено провадження у справі (т.2 а.с.4).

Заочним рішенням Великоберезнянського районного суду від 07 лютого 2018 р. (т.2 а.с.18-21) позов Банку задоволено.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду від 02 квітня 2019 р. заяву представника Дурдинця В.В. про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Великоберезнянського районного суду від 07 лютого 2018 р. скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами загального порядку (т.2 а.с.109-110).

Із лютого 2018 р. по лютий 2020 р. (призначення судом судово-бухгалтерської експертизи) у справі не було проведено жодного судового засідання по суті спірних правовідносин, не заслуховувалися пояснення сторін із приводу спірних правовідносин, не досліджувалися письмові докази, наявні в матеріалах справи,

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, при цьому до позовної заяви було подано документів близько на 200 аркушах.

У 2015 р. у справі вже призначалася судово-бухгалтерська експертиза, яка не була проведена через те, що судом не було надіслано в експертну установу матеріали цивільної справи.

У 2018 р. судом першої інстанції ухвалюється заочне рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Тобто, за вказаних обставин судом першої інстанції мала бути належним чином обґрунтована необхідність призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи, однак, як видно з оскаржуваної ухвали, цього не було зроблено.

Це саме стосується і відповідного клопотання сторони відповідача, в якому відсутня будь-яка аргументація призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи.

У протоколі судового засідання від 06.02.2020 р. (т.2 а.с.196-198) містяться пояснення адвоката Дурдинця В.В., згідно з якими останній стверджує, що експертиза в 2017 р. не була проведене через те, що експерту не було надано документів, необхідних для проведення експертизи.

Однак, це не відповідає дійсності, оскільки згідно з повідомленням № 3747 експертизу не було проведене через те, що матеріали цивільної справи № 298/207/15 на адресу Львівського НДІ судових експертиз не надійшли, а не через відсутність тих чи інших документів.

Також належить відмітити, що статтею 106 ЦПК України передбачене право проведення експертизи на замовлення учасників справи. Відповідно до частини першої цієї статті учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідач не надав суду доказів неможливості самостійного проведення експертизи або будь-яких причин, які б утруднювали або унеможливлювали проведення експертизи самостійно.

За таких обставин призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи не сприятиме реалізації завдань цивільного судочинства. Тим паче, Банк звернувся до суду з позовом у 2015 р., у 2018 р. у справі вже ухвалювалося заочне рішення (без необхідності висновку судово-бухгалтерської експертизи).

Суд першої інстанції залишив указані обставини без належної уваги та дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання сторони відповідача про призначення у справі експертизи.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк», задовольнити. 2.Ухвалу Великоберезнянського районного суду від 06 лютого 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 р.

Судді: