КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6257/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» - Калантая Миколи Андрійовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року,

встановив:

у червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив звільнити з-під застави належний йому автомобіль марки «Hyundai», модель «Tucson», а також виключити дані про заставу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року позовні вимоги було задоволено, звільнено з-під застави та виключено відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна стосовно автомобіля марки «Hyundai», модель «Tucson», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 12 березня 2013 року ним було придбано автомобіль марки «Hyundai», модель «Tucson», який належав ОСОБА_2 , та проведено його реєстрацію у ВРЕВ-6 УДАІ в м.Києві. Зазначав, що у 2018 році йому стало відомо про те, що належний йому автомобіль обтяжений заставою відповідно до кредитного договору, укладеного 06 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Надра». Позивач вказував, що на момент придбання та реєстрації автомобіля йому не було відомо про обтяження його заставою, він є добросовісним набувачем рухового майна, а наявність зареєстрованої заборони відчуження позбавляє його права вільно розпоряджатись належним йому майном.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року позовні вимоги було задоволено, звільнено з-під застави та виключено відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна стосовно автомобіля марки «Hyundai», модель «Tucson», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що заборона відчуження майна за відсутності належних для цього правових підстав порушує право власності позивача на спірний автомобіль.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та відповідає встановленим по справі обставинам. Суд першої інстанції правильно посилався на положення ст. 319, 321, 391 ЦК України.

У своїй апеляційній скарзі представник відповідача посилався на те, що судом першої не було враховано те, що боржником ОСОБА_2 було відчужено заставлений автомобіль без згоди банку, її зобов`язання за кредитним договором не виконані, а позивач ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем транспортного засобу, оскільки ним не було перевірено наявності обтяження на спірний автомобіль на момент його придбання. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Hyundai», модель «Tucson», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12 березня 2013 року, виданого ВРЕР-6 УДАІ в м.Києві.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Також матеріали справи свідчать про те, що 11 липня 2007 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відомості щодо обтяження заставою автомобіля марки «Hyundai», модель «Tucson», 2007 року випуску, № об`єкта НОМЕР_3 , на підставі кредитного Договору № 29/П/20/2007-840, укладеного 06 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра».

При зверненні до суду з відзивом на позовну заяву представником відповідача було надано копії договорів кредиту та застави, укладених між банком та ОСОБА_2 , відповідно до умов яких позичальник отримала у ПАТ КБ «Надра» кредит в розмірі 10 000 дол. США, а в забезпечення виконання зобов`язань передала банку в заставу належний їй автомобіль марки «Hyundai», модель «Tucson», 2007 року випуску, № об`єкта НОМЕР_3 .

Також відповідачем було надано копію Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, з якого вбачається, що обтяження на автомобіль було зареєстровано 11 липня 2007 року, термін дії обтяження - до 11 липня 2012 року.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Так, положеннями ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувала та зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Матеріали справи свідчать про те, що термін дії реєстрації обтяження вказаного автомобіля було встановлено до 11 липня 2012 року, а право власності позивача зареєстровано 12 березня 2013 року, тоді як доказів про те, що відповідач звертався за продовженням терміну дії застави матеріали справи не містять. Вказане спростовує твердження апелянта про те, що позивач не може вважатись добросовісним набувачем спірного рухомого майна.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилався на положення Закону України «Про виконавче провадження», тоді як в даному випадку дані про наявність відкритого виконавчого провадження відсутні, а предметом розгляду є приватне забезпечувальне обтяження рухомого майна у вигляді застави. На вказані обставини посилався і в своїй апеляційній скарзі відповідач. Разом з тим, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а зазначення в мотивувальній частині норм Закону України «Про виконавче провадження» не призвело до невірного вирішення справи по суті.

Крім того, слід зазначити про те, що кредитні кошти відповідачем ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_2 було надано строком до 05 липня 2010 року та відповідач не заперечував той факт, що він звертався до суду з вимогами про стягнення з неї заборгованості, однак рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 09 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Також відповідач не вказував, чи вчинялись ним за період з липня 2010 року (закінчення терміну кредитування) по червень 2019 року (коли ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом) інші дії, спрямовані на задоволення своїх вимог, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави. Апеляційна скарга не містить доводів про те, яким чином звільнення належного позивачу з 2013 року автомобіля з-під застави може призвести до порушення прав відповідача, тоді як судом вірно встановлено, що наявність обтяження позбавляє ОСОБА_1 вільно розпоряджатись своїм майном.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Враховуючи викладене, зроблені судом висновки відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» - Калантая Миколи Андрійовича залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 17 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді