У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Самедовій Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №569/13100/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа №569/13100/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

24 січня 2020 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №569/13100/14-ц. В обґрунтування заяви заявник вказує, що 10 жовтня 20019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ФК «Єврокредит» укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Укрсоцбанк» відступив на користь ФК «Єврокредит» право вимоги за кредитним договором №119Д від 18 квітня 2007 року до ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_1 отримав право вимоги до ОСОБА_2 на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором кредиту.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2014 року по справі №569/13100/14-ц позовні вимоги позивача ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №119Д від 18 квітня 2007 року в розмірі 669478,61 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.

Зі змісту заяви про заміну сторони виконавчого провадження вбачається, що 10 жовтня 20019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ФК «Єврокредит» укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Укрсоцбанк» відступив на користь ФК «Єврокредит» право вимоги за кредитним договором №119Д від 18 квітня 2007 року до ОСОБА_2 . З моменту укладення договору про відступлення прав вимоги за договором кредиту ОСОБА_1 отримав право вимоги до ОСОБА_2 на правах нового кредитора.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності з ч.1ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст.55 ЦПК України, згідно якої, у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Виходячи зі змісту ст.512 ЦК України та ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Згідно постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» за № 8 від 25.09.2015 року, при вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні у зв`язку з правонаступництвом через відступлення права вимоги суд має з`ясувати, чи наявний договір відступлення права вимоги, який є доказом правонаступництва, та з`ясувати, чи наявне відкрите виконавче провадження, у якому ставиться питання про заміну сторони.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У відповідності до п. 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України та ч.5 ст.5 Закону України «Про банки та банківську діяльність» суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Відповідності до ст.1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, зазначено, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону вказано, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16.

В поданій до суду заяві про заміну сторони виконавчого провадження, заявник зазначає, що право вимоги до ОСОБА_2 перейшло від ФК «Єврофінанс». Проте, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, а також аналізуючи вищенаведені вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що фактором має бути банк або інша фінансова установа.

Відповідно до ч.2 ст.1079 ЦК України, клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Заявник ОСОБА_1 є фізичною особою, який не є суб"єктом підприємницької діяльності, тому не можу бути стороною у договорі факторингу.

Суд звертає увагу на те що, заявником не надано доказів, що підтверджують перехід права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №119Д від 18 квітня 2007 року від ПАТ «Укрсоцбанк» до ФК «Єврокредит» та в подальшому до ОСОБА_1 . Крім того, заявником ОСОБА_1 не надано суду додатку до договору про відступлення прав вимоги, який містить в собі перелік позичальників АТ «Укрсоцбанк».

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 442 ЦПК України, ст.ст.512,514 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №569/13100/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.