Справа № 202/1261/20
Провадження № 2-др/202/25/20
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого - судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі в розмірі двох державних гарантій за 2018 рік, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара на її користь борг по заробітній платі за 2018 рік за укладеним з нею у 1989 році договором як викладачем кафедри в розмірі двох державних гарантій: окладу за тарифним розрядом 16 і надбавки за вислугу років 30%, а саме стягнути за кожен місяць 2018 року (з січня по грудень) оклад у розмірі 9307,50 грн. і набавку за вислугу років 30% у розмірі 2792,25 грн., а всього 145197 грн.

Крім того, у своєму позові позивач просила за результатом розгляду цього позову по суті встановити обставину наявності в наказі № 2 від 3 січня 1990 року такого тексту, який викласти у вигляді цитати в судовому рішення (мовою оригіналу російською):

«1. Принять на работу:

2. ОСОБА_2 преподавателем кафедры иностранных языков для инженерно-технических специальностей с 26.12.1989 г. с окладом 160 руб. 00 коп. в месяц по переводу из Емильчинского РАЙОНО Житомирской области как избранную по конкурсу.

Научно-педагогического стажа работы в вузе нет (…).

Основание: заявление, выписка из протокола заседания ученого совета филологического факультета от 14.12.1989 г. № 5.

Согласование между руководителями организаций.»

Та у перекладі українською мовою:

«1. Прийняти на роботу:

2. ОСОБА_1 викладачем кафедри іноземних мов для інженерно-технічних спеціальностей з 26.12.1989 р. з окладом 160 крб. 00 коп. на місяць за переведенням з Ємільчинського РАЙВНО Житомирської області як обрану за конкурсом.

Науково-педагогічного стажу роботи у вузі немає (…).

Підстави: заява, витяг з протоколу засідання вченої ради філологічного факультету від 14.12.1989 року № 5.

Узгодження між керівниками організацій».

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить застосувати до укладеного 26 грудня 1989 року безстрокового трудового договору про її роботу на посаді викладача ст. ст. 9, 21, 23 КЗпП УРСР в редакції, що діяла з 1971 року до 20 березня 1991 року, ст. 9 КЗпП України, ухвалити рішення стосовно заявленої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, а саме стягнути з Дніпровського національного університету імені Олесі Гончара на її користь заборгованість по заробітній платі за 2018 рік за укладеним у 1989 році безстроковим договором: за кожен місяць 2018 року оклад за тарифним розрядом 16 - 9307,50 грн. і надбавку за вислугу років 30% (понад 20 років) - 2792,25 грн.

Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України суд вирішує питання щодо ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Між тим, як слідує зі змісту рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року судом розглянуті та вирішені всі позовні вимоги ОСОБА_1 та їм надана правова оцінка.

Суд звертає увагу, що трудовий договір, укладений із позивачем у 1989 році, не був предметом позовних вимог. Позивачем безпосередньо позовні вимоги про застосування до такого договору конкретних норм законодавства про працю не заявлялися.

Натомість цього позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення боргу по заробітній платі та встановлення в наказі певного тексту.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1 , викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення, зводяться до незгоди з рішенням суду та його перегляду.

Таким чином, оскільки при ухваленні судом рішення від 16 червня 2020 року всі заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у справі були вирішені, її заява зводиться до незгоди із ухваленим судовим рішенням та його перегляду, суд приходить до висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Суд звертає увагу, що позивач в разі незгоди з рішенням суду, зокрема правовими нормами, які суд застосував до спірних правовідносин, вправі оскаржити таке рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі в розмірі двох державних гарантій за 2018 рік відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко