П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2020 року місто Київ

справа № 756/5602/19

провадження №22-ц/824/7340/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 19 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Андрейчук Т.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Домофон.Інжиніринг.Охорона» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування гомофонною системою, пені за невиконання зобов`язання, втрат від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування гомофонною системою, пені за невиконання зобов`язання, втрат від інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми .

Позов обґрунтовано тим, що 1 грудня 2016 року між ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» та ОСОБА_1 укладений договір про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою, згідно з умовами якого позивач зобов`язався здійснювати технічне обслуговування абонентського пристрою, встановленого у квартирі АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 взяла на себе обов'язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати абонентську плату за послуги з користування гомофонною системою.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за користування домофонною системою, має заборгованість з її оплати в сумі 370 грн., позивач просив стягнути з відповідача цю заборгованість, пеню за невиконання зобов`язання у сумі 265 грн.88 коп., втрати від інфляції у сумі 31 грн.33 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 10 грн.56 коп..

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 19 лютого 2020 року позов ТОВ «Домофон.ІнжинірингОхорона» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» борг зі сплати за користування домофонною системою у сумі 370 грн., пеню за невиконання зобов`язання у сумі 128 грн.91 коп., втрати від інфляції у сумі 31 грн.33 коп., три проценти річних від прострочено сумиу розмірі 10 грн.56 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі посилалась на те, що рішення є незаконним і необґрунтованим. Зокрема, посилалась на те, що висновок суду першої інстанції про те, що домофон - комплект обмеженого доступу - є власністю позивача не відповідає дійсності, так як це омофон був придбаний за спільні грошові кошти мешканців квартир під`їзду, які провели до себе в квартири домофонні трубки, вона ж гроші за неї не сплачувала, трубки домофону у неї у квартирі немає. Крім того, посилалась на те, що жодних договорів з позивачем вона не підписувала, договорних зобов'язань перед позивачем у неї немає. Позивачем не доведено висновком експертизи, що підпис у наданому позивачем договорі належить їй.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зокрема посилається на те, що у справі наявні документи, які підтверджують монтаж домофонного обладнання у ОСОБА_1 . Саме ОСОБА_1 повинна була довести, що підпис у договорі, копія якого надана позивачем до матеріалів справи їй не належить.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 1 березня 2015 року ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір б/н, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 передав у власність ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» комплект обмеженого доступу, встановлений в другому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , а ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» взяло на себе обов`язок здійснювати технічне обслуговування цього обладнання, а також отримало право нараховувати та отримувати від абонентів плату за користування домофонною системою у випадку укладення ними договорів про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою.

29 листопада 2016 року представником мешканців другого під`їзду будинку АДРЕСА_2 (замовник) та ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» (виконавець) було укладено договір № 5, згідно з умовами якого виконавець здійснив монтаж домофонного обладнання в другому під`їзді будинку АДРЕСА_2 .

Після цього, 1 грудня 2016 року, між ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» (виконавець) та ОСОБА_1 (абонент) укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою б/н, за умовами якого виконавець зобов`язався здійснювати технічне обслуговування системи омофона, встановленого у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з п.п.2.1.1, 2.1.3, 2.1.4 п.2.1 договору про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою від 1 грудня 2016 року б/н ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» повинно надати абоненту можливість користуватись системо; здійснювати вмикання і вимикання абонентського пристрою; надавати абоненту технічну допомогу з питань, що стосуються експлуатації системи.

У свою чергу ОСОБА_1 зобов'язалась у повному обсязі щоквартально сплачувати абонентську плату за послуги з користування системою, не здійснювати самовільного підключення чи відключення від системи ( пп.2.2.1, 2.2.2 п.2.2 договру про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою від 1 грудня 2016 року б/н).

Відповідно до п.3.8 договору про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою від 1 грудня 2016 року б/н за несвоєчасність оплати абонент сплачує пеню у розмірі 0,5% за кожен день прострочення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що між ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» та ОСОБА_1 1 грудня 2016 року був укладений договір про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою, умови якого повинні виконуватися його сторонами. Однак ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе за договором з оплати за користування домофонною системою, допустила заборгованість з її оплати в сумі 370 грн., яка нарахована позивачем у межах строку позовної давності, визначеного ст.257 ЦК України. Оскільки умовами договору передбачена відповідальність абонента за несвоєчасність оплати у вигляді пені, така підлягає нарахуванню за останній рік до дня звернення позивача до суду і складає 128 грн.91 коп. Крім того, суд вважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 , яка прострочила виконання грошового зобов`язання, трьох процентів річних в сумі від простроченої суми в розмірі 10 грн.56 коп. та втрати від інфляції в сумі 128 грн.91 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , оскільки такі ґрунтуються на встановлених судом обставинах і відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст.6, ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного закондавства.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Установивши, що між ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» (виконавець) та ОСОБА_1 (абонент) 1 грудня 2016 року був укладений договір про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою б/н, який в установленому законом порядку недійсним не визнаний, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що всі права набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлянають виконанню.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачка не підписувала з ТОВ «Домофон.Інжиніринг.Охорона» договір про надання послуг з технічного обслуговування абонентського пристрою, є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією договору з підписом ОСОБА_1 .. Належних та допустимих доказів на спростування належності підпису у договорі саме ОСОБА_1 , остання, у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку, суду не надала.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач повинен був довести, що підпис у договорі, копія якого міститься в матеріалах справи, належить ОСОБА_1 шляхом проведення експертизи, не грунтується на нормах процесуального закону, оскільки відповідно обов'язок доведення обставин, на які особа посилається в обгрунтування своїх запереченьпроти позову, належить саме цій особі ( ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Установивши, що взяті на себе за договором зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконує, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості, пені, розмір та порядок нарахування якої передбачено умовами договору, а також стягнення трьох процентів річних і втрати від інфляції за прострочення відповідачем грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В частині визначення суми заборгованості, пені, нарахувань на підставі ч.2 ст.625 ЦК України апеляційна скарга доводів не містить.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 19 лютого 2020 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус