ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6076/20 Справа № 210/372/20 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Бондар Я.М.

Суддів Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року, яке ухвалено суддею Сільченко В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості про складання повного тексту судового рішення відсутні,, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СітіСервіс-КР» (надалі ТзОВ «Сітісервіс-КР») про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . 29 жовтня 2019 року його квартиру було залито. Відповідно до Акту складеного ТОВ «Сітісервіс-КР» від 01.11.2019 року причиною залиття є порив на системі центрального опалення у зв`язку із крадіжкою невідомими особами розширеного боксу, трійників, муфт та труб.

Згідно висновку № 69-19 від 20.11.2019 року вартість проведення ремонту внаслідок залиття квартири становить 66 972 грн. Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, яку він оцінює у 5000 (п`ять тисяч) грн.

Просить суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 66 972 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Сітісервіс-КР» на користь ОСОБА_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 66972 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» в дохід держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ» «Сітісервіс-КР», просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин справи.

Так, судом не було взято до уваги, що позивачем не надано копії свідоцтва про право власності на квартиру, а відповідно до копії державного реєстру прав на нерухоме майно та технічного паспорту на квартиру власником виступає ОСОБА_2 . Як зазначено в Акті причиною залиття квартири позивача є прорив трубопроводу центрального опалення, у зв`язку з крадіжкою невідомими особами сантехнічного обладнання, факт крадіжки зафіксовано працівниками поліції, а тому відповідач вважає, що відсутній причинний зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою, що є підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Також, відповідач вважає недоведеними позовні вимоги в частині завдання позивачу моральної шкоди. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що висновок експерта є не допустимим доказом, оскільки у матеріалах справи відсутній договір, рахунок та квитанція про оплату даної експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності. (а.с. 36- 38).

В Акті про затоплення квартири АДРЕСА_1 від 01.11.2019 року, затвердженого директором ТОВ «Сітісервіс-КР» зазначено, що при візуальному огляді у кімнаті по центру стелі виявлено відшарування гіпсокартону; у спальній кімнаті виявлені сліди затікання по лівій стіні в центрі та в куті; затікання над вікнами, що знаходяться на передній стіні; виявлено вздуття лінолеумного покриття (а.с. 4).

Причиною затоплення є порив на системі центрального опалення у зв`язку із крадіжкою невідомими особами розширеного боксу, трійників, муфт та труб. Факт крадіжки зафіксовано працівниками поліції 29.10.2019 року.

Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження № 69-19 від 20.11.2019 р., складеного судовим експертом Бихно М.В. вартість проведення відновлювальних ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1 становить 66 972 грн. (а.с. 5-35).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося, з вини відповідача, а тому саме відповідач повинен нести цивільно-правову відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду та моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно достатті 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно достатті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним законодавством принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Відповідно до п.14 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно п. 12 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем) приміщення житлового будинку в разі: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю,- шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до Акту обстеження квартири позивача від 01.11.2019 року, складеного комісією у складі представників ТОВ «Сітісервіс-КР» (а.с. 4), вбачається, що залиття сталося через порив в системі центрального опалення, у зв`язку із крадіжкою невідомими особами сантехнічного обладнання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що саме відповідач ТОВ «Сітісервіс-КР», як балансоутримувач багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , повинен нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири у будинку.

У відповідності до п.6 ч.2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язком виконавців комунальної послуги та управителів є вжиття заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

Згідно роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

У зв`язку з вищезазначеним судом першої інстанції, на підставі вимог ст. 1166 ЦК України,зроблений обґрунтований висновок про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду саме з ТОВ «Сітісервіс-КР», як особи відповідальної за стан внутрішньо будинкових мереж.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що причиною залиття квартири позивача є прорив трубопроводу центрального опалення, у зв`язку з крадіжкою невідомими особами сантехнічного обладнання, колегія суддів до уваги не бере, оскільки даний факт не звільняє відповідача як балансоутримувача майна від обов`язку дбати про заміну та здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків. В подальшому відповідач не позбавлений права звернутись до винної особи про стягнення завданих злочином збитків.

Доказів про встановлення факту крадіжки, як причин залиття квартири позивача, ТОВ «Сітісервіс КР» не надано.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, про те, що позивачем не надано копії свідоцтва про право власності на квартиру, а відповідно до копії державного реєстру прав на нерухоме майно та технічного паспорту на квартиру власником виступає ОСОБА_2 не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Згідно частини 2статті 1192 ЦК Українирозмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно достатті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2статті 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок будівельно-технічного дослідження № 69-19 від 20.11.2019 року є належним доказом у справі, оскільки, будь-яких доказів того, що зазначений у висновку розмір майнової шкоди не відповідає дійсному, відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги, що висновок експерта є не допустимим доказом, оскільки у матеріалах справи відсутній договір, рахунок та квитанція про оплату даної експертизи, колегією суддів відхиляються. Позивачем не ставиться питання про стягнення витрат за проведення будівельно- технічного дослідження. Судовий експерт Бихно М.В. діє на підставі свідоцтва від 29.01.2019 року, а тому поданий нею висновок відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи всі обставини по справі, дійшов також обґрунтованого висновку і щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

При цьому, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачеві, суд врахував роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та належним чином обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 1 000 гривень, який відповідачем в апеляційній скарзі не спростовано.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства зобмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районногосуду м.КривогоРогу від 01 квітня 2020 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: