Справа № 595/1756/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

розглянувши заочно у порядку спрощеного позовного провадження в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і згідно збільшених позовних вимог просить поновити строк для звернення до суду, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 30125,98 грн., та стягнути судові витрати, мотивуючи тим, що їй всупереч ст.116 КЗпП, не виплачено всіх належних сум при звільненні.

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.09.2019 року сторонам по справі надіслано по місцю реєстрації сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Представник позивачки згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини:

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_1 працювала у філії Бучацького райавтодору на посаді провідного бухгалтера.

Відповідно до наказу № 26к від 11.06.2019 року ОСОБА_1 провідного бухгалтера звільнено з роботи 11.06.2019 року, за згодою сторін з виплатою компенсації за період роботи з 25.10.2014 року по 11.06.2019 року за 94 календарних днів.

Із довідки № 32 від 10.07.2019 року, виданою філією «Бучацький райавтодор», вбачається, що середньомісячна зарплата ОСОБА_1 становить 7405,83 грн.

09 жовтня 2019 року, філія «Бучацький райавтодор» - ліквідована, згідно витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що «Бучацький райавтодор» є філією Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Судовим наказом № 607/17165/19, виданим 22.07.2019 року Тернопільським міськрайонним судом, стягнуто з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену суму заробітної плати в розмірі 44897,70 грн. за період з січня по червень 2019 року.

Згідно розрахунково-платіжної відомості за квітень 2019 року, ОСОБА_1 , отримала заробітну плату у розмірі 4515,41 грн.

Згідно розрахунково-платіжної відомості за травень 2019 року, ОСОБА_1 , отримала заробітну плату у розмірі 2465 грн. (6490,25грн.- 4025,25грн. (виплата за відпустку)

Як вбачається із графіку виходу на роботу працівників філії «Бучацький райавтодор» кількість робочих днів за квітень 2019 року становила - 12 днів.

Згідно графіку виходу на роботу працівників філії «Бучацький райавтодор» кількість робочих днів за травень 2019 року становила - 7 днів.

Середньоденна заробітна плата позивачки становить - 367,39 грн. ((4515,41 грн. + 2465 грн.)/19 днів (12 робочих днів у квітні+7 робочих днів у травні)).

Із графіків виходу на роботу працівників філії «Бучацький райавтодор» вбачається, що кількість робочих днів з 12 червня по 30 червня 2019 року становила - 11 днів, кількість робочих днів у липні 2019 року становила - 23 дні, у серпні 2019 року становила - 21 день, у вересні 2019 року становила - 21 день, у жовтні 2019 року з 01 по 08 становила - 6 днів. За період з 12 червня по 08 жовтня 2019 року у філії Бучацький райавтодор, кількість робочих днів становила - 82 дні.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу.

Нормою ч. 1 ст. 83 КЗпІІ України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власника уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Крім того, згідно зі ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Судом встановлено, що позивачку звільнено з роботи у відповідності до ст.36 КЗпП України, однак відповідач не провів з нею остаточний розрахунок при звільненні та не надав доказів проведення такого розрахунку, тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30125,98 підлягає до задоволення.

Також, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України.

За змістом ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, віднесені до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а

також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як встановлено ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача суду надано договір про надання правничої допомоги від 26.06.2019 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 26.06.2019 року, акт надання послуг згідно договору про надання правової допомоги від 26.06.2019 року та розрахунок суми судових витрат, в яких детально описано надані послуги виконані адвокатом, тому витрати понесені позивачем підлягають стягненню із відповідача, в розмірі 5000 грн.

Крім того, позивачка просить поновити їй строк для звернення до суду, оскільки про порушення свого права дізналася 15.06.2019 року, в день коли з`ясувала, що з нею не провели розрахунок. У зв`язку з тим, що останній день строку припадав на вихідні дні, то позивачка звернулася в перший робочий день, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин.

Згідно ст..233 КЗпАП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, суд вважає, що оскільки останній день строку позовної давності припадає на вихідний день, а позов направлено до суду поштою в перший наступний робочий день, що підтверджується трекінг номером на конверті, то строк звернення до суду позивачкою пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню.

На підставі ст.ст.116,117,233 КЗпП України, керуючись ст.ст.4,10,12,13,76,81,141,259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду.

Стягнути із Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 30125 (тридцять тисяч сто двадцять п`ять) грн. 98 коп.

Стягнути із Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути переглянуте Бучацьким районним судом. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора