РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2020 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м.Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст заяв по суті справи та стислий виклад позиції учасників процесу.

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,58 га, що знаходиться на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області. На даний час належна позивачеві на праві приватної власності земельна ділянка знаходиться в орендному користуванні відповідача на підставі начебто укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди земельної частки (паю) від 25.09.2009 №66, про що 22.12.2010 вчинено запис у Державному реєстрі земель за №66. Позивач договір оренди на 49 років з відповідачем не підписував. У 2009 році позивач усно домовився з ОСОБА_4 про те, що відповідач бере в оренду належну позивачеві земельну ділянку в орендне платне користування строком на три роки з щорічною виплатою позивачеві орендної плати у розмірі 2000,00 гривень, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У зв`язку з тим, що розмір орендної плати вказаний у попередній домовленості і який буде в наступному вказаний у складеному договорі оренди не великий, відповідач пообіцяв позивачеві виплатити разову грошову винагороду за укладення з ним договору оренди в розмірі 10 000,00 гривень. Позивач погодився на пропозицію відповідача у майбутньому укласти договір оренди, передав відповідачеві для цього необхідні документи за умови попереднього ознайомлення позивача, як власника земельної ділянки, з письмовою формою договору оренди землі для підписання самого тексту договору. Відповідач передав позивачеві грошову винагороду в розмір 10 000,00 гривень. В розписці відповідач попросив вказати, що начебто позивач отримав від нього 51450,00 гривень, та пояснив, що ця розписка буде для нього гарантією, що в майбутньому позивач не відмовиться від підписання договору оренди. Після попередніх перемовин стосовно укладення договору оренди земельної ділянки, отримання позивачем винагороди в розмірі 10 000,00 гривень за намір передати земельну ділянки в оренду, протягом трьох років відповідач так і не надав позивачеві для ознайомлення та підписання договір оренди. Позивач, в свою чергу, не надавав інших документів стосовно передачі відповідачеві земельної ділянки. Договір оренди та додатки до нього позивач не підписував і орендної плати не отримував. Але відповідач надалі продовжує використовувати земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції. Через три роки після усної домовленості, позивач звернуся до відповідача, щоб повідомити про сплив фактичних договірних відносин по закінченні сільськогосподарського року та повернення земельної ділянки. На що відповідач повідомив, що договір оренди земельної ділянки укладений в письмовій формі строком на 49 років та зареєстрований в державному реєстрі. Не погоджуючись з цим позивач звернувся до Токмацької прокуратури з заявою про порушення зі сторони відповідача норм цивільного та земельного законодавства та його прав як власника земельної ділянки, але 22.06.2012 отримав відповідь, що прокуратура не бачить в діях відповідача порушень, а тому обставин для прокурорського реагування немає. Копію договору оренди позивач отримав лише 16.06.2017 і тільки тоді зміг ознайомитися із умовами договору. Посилаючись на невідповідність та розбіжності в діях відповідача та в документах, які надані у відділ земельних ресурсів для реєстрації договору оренди, незаконне використання та утримання земельної ділянки, несплату орендної плати, що вказують на факт фальсифікації зі сторони відповідача, на незаконність дій відповідача всупереч волі позивача при укладені та реєстрації договору оренди, просить визнати недійсним договір оренди земельної частки (паю) від 25.09.2009 №66 та зобов`язати відповідача повернути позивачеві земельну ділянку, площею 4,58 га, що знаходиться на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

Ухвалою від 07.08.2017 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.09.2017 витребувано в міжрайонному управлінні Держгеокадастру у Токмацькому районі та м.Токмаку оригінали наступних документів: договору оренди земельної частки (паю) від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо земельної ділянки площею 4,58 га та додатків до вказаного договору оренди земельної частки: план-схеми земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0001, кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень і обтяжень; акта прийому-передачі об`єкта оренди; акта визначення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_3 кадастровий номер :08:001:0001.

Ухвалою суду від 05.10.2017 витребувано з ТОВ «Гірничодобувана компанія «Мінерал» оригінали документів, які містять особистий підпис ОСОБА_3 за період його роботи з 13.01.2009 по 20.05.2011 в ТОВ «Гірничодобувана компанія «Мінерал», а саме заяву про прийняття та звільнення з роботи, заяви про відпустки та відомості про отримання заробітної плати за 2009-2010 роки та інші документи, які містять підпис ОСОБА_3 за 2009 - 2010 роки.

Ухвалою суду від 09.01.2018 призначено по справі почеркознавчу експертизу документів, а саме: договору оренди земельної ділянки від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (екземпляр наданий міжрайонним управління Держгеокадастру у Токмацькому районі та м.Токмаку) та договору оренди земельної ділянки від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (екземпляр наданий відповідачем ОСОБА_4 ). На розгляд експертів винесені наступні питання:

чи виконано підпис власноручно ОСОБА_3 , чи іншою особою в договорі оренди від 25.09.2009 №66, акті приймання-передачі, акті визначення меж земельної ділянки в натурі. Який приблизно вік людини, підписи яким виконані на документах. Чи відповідає підпис документа даті, коли він був підписаний. Цією ж ухвалою провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 01.03.2018 відновлено провадження по справі в зв`язку з надходженням на адресу суду з Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз клопотання експерта.

Ухвалою суду від 17.04.2018 в зв`язку з відмовою позивача від раніше поданого клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, мотивуючи спливом строку, поставленого експертом для надання йому додаткових матеріалів, а також складністю частини поставлених питань та необхідністю знищення частини документів при їх дослідженні, на що сторони не згодні, призначено по справі почеркознавчу експертизу документів, а саме: договору оренди земельної ділянки від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (екземпляр наданий міжрайонним управління Держгеокадастру у Токмацькому районі та м.Токмаку) та договору оренди земельної ділянки від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (екземпляр наданий відповідачем ОСОБА_4 ). Цією ж ухвалою провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 04.05.2018 відновлено провадження по справі в зв`язку з надходженням на адресу суду з Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз клопотання експерта.

20.06.2018 на адресу суду з Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про те, що виконання судової почеркознавчої експертизи залишено без виконання, в зв`язку з ненаданням додаткових матеріалів, необхідних для її проведення та несплатою вартості експертизи.

Ухвалою суду від 17.07.2018 відкладено судове засідання та визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_3 для дачі особистих пояснень.

Ухвалою суду від 23.08.2018 призначено по справі почеркознавчу експертизу документів, а саме: договору оренди земельної ділянки від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (екземпляр наданий міжрайонним управління держгеокадастру у Токмацькому районі та м.Токмаку) та договору оренди земельної ділянки від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (екземпляр наданий відповідачем ОСОБА_4 ).

На розгляд експертів поставлені наступні питання: чи виконано підпис власноручно ОСОБА_3 , чи іншою особою в договорі оренди від 25.09.2009 №66, акті приймання-передачі; акті визначення меж земельної ділянки в натурі, кадастровий № :08:001:0001?

Цією ж ухвалою провадження по справі зупинено.

24.04.2019 на адресу суду з Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №541-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи №328/1931/17 від 01.10.2018.

Ухвалою суду від 25.04.2018 відновлено провадження по справі в зв`язку з надходженням на адресу суду з Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку експерта №541-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи №328/1931/17 від 01.10.2018.

21.06.2019 на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких позивач, посилаючись на норми ст.ст.203, 207, 638, 216 ЦК України та правові позиції Верховного Суду України, які підтверджують законність позовних вимог, просить суд при ухваленні рішення врахувати письмові пояснення з посиланням на вимоги діючого законодавства та судову практику по аналогічним справам. Також позивачем зазначено, що висновок експерта №541-18 підтверджує його аргументи та законність викладених в позовній заяві від 24 липня 2017 року вимог про визнання договору оренди не дійсним. Позивач не мав наміру укладати спірний договір з відповідачем, на термін вказаний в договорі від 25.09.2009 №66. Позивач надав право відповідачу користуватися земельною ділянкою протягом 3-х років, як і було домовлено в усній формі, починаючи з вересня місяця 2009 року по 2012 рік (до закінчення сільськогосподарського циклу польових робіт). Але відповідач, сфальсифікував (підробив) підпис, та всупереч волі та бажання позивача, без його згоди, уклав та зареєстрував спірний договір з додатками на термін 49 років. За увесь час незаконного користування земельною ділянкою, відповідач ні разу не сплачував позивачеві орендну плату, грошових коштів за користування земельною ділянкою позивач не отримував. Це підтверджує законність позовних вимог стосовно визнання Договору оренди від 25.09.2009 року № 66 не дійсним та повернення у законне користування та володіння позивача земельної ділянки.

Ухвалою суду від 23.07.2019 в зв`язку з набуттям 15.12.2017 чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції, здійснено перехід до розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження, починаючи зі стадії підготовчого провадження.

05.08.2019 на адресу суду від сторони відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилаючись на наступне. Жодна з наведених позивачем фактичних обставин та правових підстав позову, за виключенням наявності укладеного та належним чином зареєстрованого спірного договору оренди, відповідачем не визнаються, позаяк не відповідають дійсності. Позивач свідомо спотворив фактичні обставини справи з метою введення суд в оману відносно дійсних взаємовідносин сторін. Ініціатива на укладення договору оренди земельної ділянки позивача виходила саме від ОСОБА_3 . Ніякої винагороди ОСОБА_3 за укладання договору оренди у сумі 10 000 грн., як про це твердить позивач в позовній заяві, відповідач не виплачував і вказану суму грошових коштів не передавав. Натомість, на прохання ОСОБА_3 , відповідач виплатив йому наперед орендну плату в загальному розмірі 60 229,41 грн. При цьому грошові кошти в сумі 51 450 грн. було видано ОСОБА_3 безпосередньо, а 8779,41 грн. пізніше перераховано до відповідного бюджету в якості податку на доходи фізичних осіб із вказаної суми. Факт виплати та отримання ОСОБА_3 орендної плати підтверджується розпискою, написаною власноручно самим ОСОБА_3 , факт сплати податку на доходи фізичних осіб з виплаченої суми орендної плати підтверджується платіжним дорученням №97 від 13.06.2012. В розписці про отримання грошових коштів ОСОБА_3 власноручно зазначив, що отримані ним від ОСОБА_4 , грошові кошти є саме орендною платою за договором оренди, укладеним на 49 років. Одночасно з отриманням грошових коштів ОСОБА_3 підписав три примірники договору оренди землі від 25.09.2009.

Відповідно до висновків проведеної по справі судової почеркознавчої

експертизи підписи від імені ОСОБА_3 в спірному договорі виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою. На даний момент у відповідача немає пояснення таких висновків експерта, однак з ними категорично не згоден. Цілком можливо, що при підписанні спірного договору оренди ОСОБА_3 навмисно спотворював свій підпис, маючи на меті створити штучні підстави для позову про визнання договору недійсним.

Як видно з тексту позовної заяви, ОСОБА_3 ще в 2012 році був обізнаний про існування спірного договору, адже звертався до органів прокуратури з приводу захисту порушених, на його думку, прав та інтересів. За зверненням ОСОБА_3 органи прокуратури провели відповідну перевірку, про результати якої ОСОБА_3 був повідомлений. За таких обставин твердження позивача про те, що йому стало відомо про існування спірного договору тільки 16.06.2017, коли він отримав його копію, не відповідають дійсності. При цьому жодного доказу на підтвердження факту отримання позивачем копії спірного договору саме 16.06.2017 ОСОБА_3 до суду не надано. В ході проведення прокурорської перевірки за зверненням ОСОБА_3 від 21.05.2012, відповідачем до Токмацької міжрайонної прокуратури було надано письмові пояснення, а також копії спірного договору оренди між відповідачем та ОСОБА_3 , розписки про отримання ОСОБА_3 від відповідача грошових коштів, а також платіжного доручення про сплату податку на доходи фізичних осіб з виплаченої ОСОБА_3 суми орендної плати. В своєму клопотанні про призначення експертизи від 05.10.2017 (а.с.57-58) ОСОБА_3 підтверджує факт ознайомлення з матеріалами прокурорської перевірки за його зверненням ще в червні 2012 року. Тому він не міг не бачити при такому ознайомленні копії спірного договору оренди. За таких обставин, поряд з тим, що в позові необхідно буде відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, одночасно спливли строки позовної давності. Відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним.

Крім того, в своєму відзиві відповідачем відповідно до ст.92 ЦПК України поставлені наступні запитання позивачеві.

1.Чи визнає ОСОБА_3 факт власноручного складання ним розписки російською мовою про отримання орендної плати за договором оренди, укладеним на 49 років в сумі 51 450 грн.? Світлокопія названої розписки міститься на аркуші справи 46, оригінал долучено судом до справи і надсилався для дослідження до експертної установи.

2.З наданої до суду позивачем ОСОБА_3 копії заяви на ім`я прокурора м.Токмака (аркуш справи 14) йдеться про те, що (далі дослівно) "Після отримання державного акту я звернувся у Виноградненську сільську раду Токмацького району з проханням показати мені на місцевості земельного пая, для подальшого оброблення своїми силами моєї земельної ділянки. На моє звернення я отримав усну відповідь, що земельна ділянка площею 4,58 га знаходиться в оренді ПП "ОСОБА_4" На моє звернення до відділу земельних ресурсів у Токмацькому районі з зазначеним питанням я отримав відповідь, що документацію з оренди моєї земельної ділянки вони не мають". В той же час в тексті позовної заяви ОСОБА_3 від 24.07.2017, за якою відкрито провадження в даній справі (аркуші справи 2 - 4), зазначено дослівно наступне: "У зв`язку з тим, що відповідач відмовлявся мені надати 2-й екземпляр договору оренди з додатками, я не мав можливості ознайомитися з письмовою формою договору оренди та додатками до нього, то не мав і змоги звернутися до правоохоронних органів або до суду". У зв`язку з цим дайте відповідь на наступне питання: Чи Вами, ОСОБА_3 власноручно було складено заяву до органів прокуратури від 21.05.2012, копію якої Вами додано до позовної заяви?

3.Чи дійсно Ви, ОСОБА_3 зверталися до відділу земельних ресурсів у Токмацькому районі ще до подання заяви до органів прокуратури від 21.05.2012 з метою отримання інформації щодо спірного договору, як про це йдеться в тексті заяви до органів прокуратури від Вашого імені, датованої 21.05.2012 (а. с. 14)?

4.В якому саме органі (установі, організації тощо) Ви отримали копію спірного договору оренди, про що Вами стверджується в тексті позовної заяви від 24.07.2017?

5.Чи зверталися Ви до органу (установи, організації тощо), де отримали копію спірного договору оренди, із письмовою заявою про надання Вам такої копії?

6.Якими саме доказами Ви підтверджуєте факт отримання у відповідному органі

установі, організації тощо) копії спірного договору саме 16.06.2017?

7.В клопотанні про призначення експертизи від 05.10.2017 (а.с.57 - 58) Ви повідомляли суд про те, що в червні 2012 року ознайомилися в Токмацькій районній прокуратурі з копією розписки про отримання грошей. Чому в такому разі Ви одночасно там же не ознайомилися з копією спірного договору оренди, яка теж знаходилася в матеріалах "прокурорської перевірки разом із згаданою копією розписки, копією платіжного доручення про сплату мною за Вас податку на доходи фізичних осіб та моїми письмовими поясненнями прокурору?

8.Які саме фактичні обставини завадили Вам, ОСОБА_3 реалізувати можливість отримання копії спірного договору оренди у відповідному орані державної виконавчої влади в проміжку часу між 22.06.2012, коли за Вашим твердженням в тексті позовної заяви Вами було отримано відповідь Токмацької міжрайонної прокуратури на Ваше звернення від 21.05.2012, та 16.06.2017, тобто на протязі більше ніж п`яти років?

Ухвалою суду від 30.10.2019 клопотання представника відповідача ОСОБА_2 задоволено. В допуску до участі у справі як представника позивача ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою суду від 26.11.2019 в зв`язку з невиконання позивачем свого процесуального обов`язку надання відповідей на питання, поставлені в порядку статті 93 ЦПК України, застосовано до ОСОБА_3 захід процесуального примусу у виді штрафу розміром 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 гривень 30 копійок.

Ухвалою суду від 26.11.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Цією ж ухвалою клопотання ОСОБА_3 про долучення доказів по справі повернуто позивачу без розгляду, так як подане з порушенням вимог ч.ч.2, 8, 9 ст.83 ЦПК України.

23.12.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на письмове опитування відповідача.

Відповідь на питання у відзиві п.1. Згідно з усною попередньою домовленістю, яка відбулася між позивачем та відповідачем, сторони домовилися, що відповідач бере в оренду належну позивачеві земельну ділянку в орендне платне користування, строком на три роки, з щорічною виплатою орендної платні у розмірі 2 000, 00 гривень, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У зв`язку з тим, що розмір орендної платні вказаний, який буде в наступному зазначений у складеному відповідачем договорі оренди не великий, відповідач пообіцяв, окрім щорічної орендної платні, сплатити разову суму грошової винагороди за укладання з ним договору оренди у розмірі 10 000 гривень. Позивач погодився на пропозицію відповідача стосовно майбутнього укладення договору оренди строком на три роки, передав йому необхідні документи для складання договору оренди (за умови попереднього ознайомлення його, як власника земельної ділянки, з письмовою формою договору оренди та додатків до нього) для складання та підписання самого тексту договору. Відповідач передав позивачеві суму одноразової грошової винагороди у розмірі 10 000 гривень, але попросив скласти розписку про отримання грошових коштів. В розписці попросив вказати, що начебто позивач отримав від нього 51 450 гривень, та пояснив, що ця розписка буде гарантією, що позивач не відмовиться від підписання в майбутньому договору оренди земельної ділянки. А також відповідач пояснив, що після офіційного підписання договору оренди, розписку на начебто отриману суму винагороди у розмірі 51 450 гривень, відповідач поверне позивачеві. Позивач погодився на такі умови та власноручно написав розписку.

На питання п.2. Заяву в Токмацьку міжрайонну прокуратуру від імені позивача складала його цивільна дружина ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що позивач має нерозбірливий почерк. Складена заява була від імені позивача, під його диктовку, ним прочитана та підписана.

На питання п.3. Позивач звертався з усним запитанням до відділу земельних ресурсів у Токмацькому районі з метою отримання інформації стосовно спірного укладеного договору оренди, але на той час дали відповідь, що вони не мають інформації стосовно спірного договору оренди.

На питання п.4. Копію спірного договору оренди отримано позивачем в Управлінні Держгеокадастру у Токмацькому районі.

На питання п.5. Позивач звертався з письмовою заявою через свого представника до Управління Держгеокадасту у Токмацькому районі на початку червня 2017 року (точної дати не пам`ятає). Завірену копію спірного договору отримав 16.06.2017.

На питання п.6. На зворотній стороні, скріпленої та завіреної копії спірного договору оренди з додатками стоїть печатка Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі з надписом «Згідно з оригіналом» з підписом посадової особи та датою «16.06.2017».

На питання п.7. В Токмацькій міжрайонній прокуратурі на початку червня 2012 року позивач ознайомився лише з копією розписки, яку показала посадова особа прокуратури (прізвища не пам`ятає), що проводила перевірку і заявою від 21.05.2012. Більше ні з якими документами та матеріалами справи позивача не знайомили, що підтверджується відсутністю заяви на ознайомлення з матеріалами справи та підпису.

На питання п.8. Отримавши відповідь (на той час) у відділі земельних ресурсів у Токмацькому районі, про відсутність інформації стосовно спірного договору, позивач не мав можливості особисто впевнитись у тому, що спірний договір дійсно укладений, на певний строк, зареєстрований ким де і коли. Отримав відмову з правоохоронних органів, тому не знав хто, яким чином, в який спосіб може захистити його права як власника. Позивач проводив неодноразові усні переговори з відповідачем, маючи надію, що він все ж таки поверне земельну ділянку, але отримував відмову і лише після отримання через свого представника копії спірного договору, зміг звернутися до суду.

Також просив суд вважати поважними причини пропуску встановленого строку для надання відповіді на письмове опитування та поновити пропущений строк.

Ухвалою суду від 23.12.2019 відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про скасування ухвали суду про стягнення штрафу.

Ухвалою суду від 12.02.2020 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 та викликано в судове засідання експерта Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7, в зв`язку з чим відкладено розгляд справи в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні 29.05.2020 експерт ОСОБА_7 пояснила наступне. Для проведення експертизи по даній цивільній справі експерту надано достатню кількість порівняльного матеріалу, відповідно до Інструкції. Запитання були сформульовані зрозуміло. При проведені експертизи підписів були присутні співпадаючі ознаки, але розбіжностей було набагато більше. Однак це не вплинуло б на висновок експертизи. У підписах підроблених від імені ОСОБА_3 скоріш всього є ознаки наслідування його підпису, але питання таке не ставилося.

В судовому засіданні 12.02.2020 ОСОБА_4 , як свідок по справі пояснив, що особа позивача йому відома, він його добре запам`ятав, так як договори оренди земельної ділянки укладав лише зі своїми пайщиками. В 2009 році ОСОБА_3 прийшов до нього з проханням продажу земельної ділянки. ОСОБА_3 прийшов до свідка, так як свідок був директором приватного підприємства та займається сільськогосподарським виробництвом. Свідок погодився укласти з ОСОБА_3 довгостроковий договір оренди, та надати всю суму за оренду землі одним платежем наперед, так як ОСОБА_3 мав бажання переїхати з села до міста Молочанська. Вони зійшлися в ціні оренди та свідок передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 51 450,00 грн. В 2009 році свідок з ОСОБА_3 підписали договір оренди, та в цей же день ОСОБА_3 власноручно написав розписку про те, що отримав орендну плату за договором оренди, укладеним на 49 років в повному розмірі в сумі 51 450,00 грн. Державну реєстрацію договору проводили його підлеглі, відповідальні за це особи. Крім того, свідок зазначив, що ним сплачено податок в розмірі 8779,41 грн. з орендної плати за земельний пай ОСОБА_3 . Більше ОСОБА_3 свідок не бачив до тих пір, поки його не викликали в Токмацьку прокуратуру за заявою ОСОБА_3 . В прокуратуру свідок надав договір оренди та розписку ОСОБА_3 та пояснення по справі, більше його в прокуратури не викликали. З того часу ОСОБА_3 до свідка не звертався та свідок його більше не бачив. З 2009 року та по теперішній час ОСОБА_4 продовжує обробляти земельну ділянку. Свідок підтвердив той факт, що договір оренди земельної частки (паю) від 25.09.2009 №66 та розписку про отримання грошових коштів ОСОБА_3 при ньому власноруч підписував ОСОБА_3 .

В судовому засіданні 23.08.2018 ОСОБА_3 будь-яких пояснень по спірному договору оренди землі не надав.

Представник позивача адвокат Сніжко Р.В. у судовому засіданні зазначив, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,58 га, що знаходиться на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Лише в 2017 році позивачу стало відомо, що земельна ділянка перебуває в оренді відповідача ОСОБА_4 . Договір оренди в 2009 році на тих умовах, що в ньому зазначені, позивач з відповідачем не укладав. Відповідно до висновку експерта позивач ОСОБА_3 не підписував спірний договір оренди. Факт волевиявлення позивача при підписанні договору відсутній, що є підставою для визнання спірного договору оренди недійсним. ОСОБА_3 стверджує, що розписку про отримання коштів не підписував та кошти в сумі 51 450,00 грн. не отримував. Представник вважає, що строк позовної давності позивачем пропущено не було, так як він не знав та не міг знати про укладений договір оренди земельної ділянки, в зв`язку з чим просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Також пояснив, що до даних правовідносин строк позовної давності не застосовується, про що зазначено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.07.2016 по справі №686/16196/15-ц.

Представник відповідача адвокат Селіверстов А.М. у судовому засіданні зазначив, що висновок експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи не може бути однозначним доказом того, що позивач не підписував договір оренди. Експертиза проведена з порушеннями, застосовані не правильні методики. Під час допиту експерта, експерт не надала відповіді про застосовані методи дослідження. При проведенні експертизи взагалі не вивчалося питання про спотворення позивачем експериментальних та вільних зразків підпису. В матеріалах справи є розписка від 25.09.2009, з якої слідує, що ОСОБА_3 отримав орендну плату за договором оренди, укладеним строком на 49 років в повному розмірі у сумі 51 450,00 грн. Претензій не має. Цей факт позивачем не заперечувався. Розписка про отримання коштів та спірний договір оренди складені в один час. Крім того, представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним, так як сам позивач підтвердив факт ознайомлення з матеріалами прокурорської перевірки за його зверненням ще в червні 2012 року. Тому він не міг не бачити при такому ознайомленні копії спірного договору оренди.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки кадастровий номер :08:001:0001, площею 4,5800 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Токмацький район, Виноградненська сільська рада за межами населеного пункту. Підставою виникнення права власності є Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №418879 від 19.04.2012. (Т.1 а.с.7). Раніше дана земельна ділянка належала позивачеві на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №062385 від 01.11.2001, який в подальшому з наявними в ньому помилками був замінений на Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №418879 від 19.04.2012.

25.09.2009 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної частки (паю) №66, про що 22.12.2010 вчинено запис у Державному реєстрі земель за №66. Відповідно до договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,58 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Виноградненської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 65 267,33 грн. Договір укладено строком на 49 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою.

Відповідно до п.9 договору орендна плата визначається у грошовому вираженні і складає 2000 грн. за один календарний рік оренди, що складає 3% від нормативно-грошової оцінки, яка дорівнює 65267, 33 грн. (Т.1 а.с.8-13).

Договір оренди від 25.09.2009 №66, зареєстрований у Державному реєстрі земель, що також підтверджується листом від 22.09.2017 за №2637/120-17 (Т.1 а.с.54).

Із розписки від 25.09.2009 слідує, що ОСОБА_3 отримав орендну плату за договором оренди, укладеним строком на 49 років у повному розмірі в сумі 51 450,00 грн. Претензій не має. (Т.1 а.с.46).

Із платіжного доручення №97 від 13.06.2012 слідує, що ОСОБА_4 сплачено податок в розмірі 8779,41 грн. з орендної плати за земельний пай ОСОБА_3 (Т.1 а.с.197).

21.05.2012 ОСОБА_3 звернувся до Токмацької міжрайонної прокуратури із заявою з приводу незаконного використання належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №418879 земельної ділянки, яка перебуває в оренді ОСОБА_4 (Т.1 а.с.14).

22.06.2012 за підписом прокурора Токмацької міжрайонної прокуратури Сардаряна Р.Г., ОСОБА_3 надано відповідь, згідно з якою проведеною перевіркою встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної частки (паю) від 25.09.2009 №66, який зареєстровано в Державному реєстрі 22.12.2010. За користування земельною ділянкою ОСОБА_3 отримано грошові кошти в сумі 51 450,00 грн. Порушень з боку ОСОБА_4 не встановлено. Рекомендовано ОСОБА_3 у разі порушення його прав ОСОБА_4 звернутися до суду. Також ОСОБА_3 роз`яснено про його право на оскарження рішення прокуратури, прийнятого за наслідками розгляду його звернення. (Т.1 а.с.15).

Відповідно до висновку експерта №541-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи №328/1931/17 від 01.10.2018, судовим експертом вирішено наступне. Підписи, виконані від імені ОСОБА_3 у двох примірниках договору оренди земельної частки (паю) від 25.09.2009 №66, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щодо земельної ділянки площею 4,58 га, актах визначення меж земельної ділянки в натурі, кадастровий №:08:001:0001, виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою (Т.1 а.с.154-168).

Експертиза щодо достовірності тексту та підпису ОСОБА_3 в розписці від 25.09.2009 не проводилася.

Ухвалою суду від 26.11.2019 клопотання ОСОБА_3 про долучення доказів по справі (Т.1 а.с.192,193) повернуто позивачу без розгляду, так як подане з порушенням вимог ч.ч.2, 8, 9 ст.83 ЦПК України. Крім того, дані докази не відносяться до предмету спору.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до положень статей 15, 16, 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору оренди) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд оцінює висновок експерта, разом с іншими доказами по справі, а саме показами свідка ОСОБА_4 та письмовими доказами по справі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість та добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності.

У порушення вказаного принципу «неприпустимості суперечливої поведінки», а також вимог статей 12, 81 ЦПК України ОСОБА_3 не заперечував, що у 2009 році передав в оренду ОСОБА_4 земельну ділянку та всі необхідні документи для укладання договору оренди, та отримав від нього орендну плату, що свідчить про виконання сторонами умов договору (а.с. 2-3, 46, 178, 223 т. 1).

ОСОБА_3 в своєму позові та відповіді на письмове опитування не заперечував, що підписував розписку про отримання грошових коштів в рахунок орендної плати, тоді як під час судових дебатів представник позивача Сніжко Р.В. від імені ОСОБА_3 стверджував, що взагалі ніяку розписку ОСОБА_3 не писав та кошти не отримував.

Твердження сторони позивача про те, що позивач не підписував розписку та не отримував кошти, суд відхиляє. ОСОБА_3 , розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, не надав жодних доказів на підтвердження не підписання даної розписки і при поданні клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи не просив поставити на вирішення експерта питання щодо підписання ним розписки про отримання коштів, хоча у реалізації даного права не був обмежений.

Відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору оренди) договір оренди земельної частки (паю) №66 від 25.09.2009, зареєстрований, про що 22.12.2010 вчинено запис у Державному реєстрі земель за №66.

Відповідачем доведено належними та допустимими доказами, які позивачем не оспорювалися, що відповідачем ОСОБА_4 була виплачена позивачеві ОСОБА_3 орендна плата в сумі 60229,41 грн. (51 450,00 грн. - суму, яку отримав позивач, та податок в розмірі 8779,41 грн. з орендної плати).

Посилання позивача ОСОБА_3 , що він отримав від відповідача 10000 грн. начебто як винагороду, так як розмір орендної платні не великий, суперечить наявним доказам по справі, а саме позивачеві виплачувалася орендна плата в розмірі 2000 грн. за один календарний рік оренди, що складає 3% від нормативно-грошової оцінки, яка дорівнює 65267, 33 грн.

Отже, суд бере до уваги суперечливу поведінку ОСОБА_3 .

Суд також врахував, що ОСОБА_3 , будучи власником земельної ділянки, виявив свою волю на укладення договору оренди землі, про що свідчить передача ним відповідачеві документів на землю та написання розписки про отримання орендної плати за договором оренди, укладеним строком на 49 років у повному розмірі в сумі 51 450,00 грн.

Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, направлений на досягнення певних юридичних результатів.

В оцінці доводів судом враховано, що позивач не заперечував, що оспорюваний договір укладав, діючи свідомо, без впливу обману чи помилки, розуміючи, до яких наслідків приведе його укладення. Оспорюваний договір укладено у 2009 році, проте із зазначеним позовом позивач звернувся лише у 2017 році.

Сторона оспорюваного правочину, дії якої засвідчують спрямування її волі, яка мала на меті збереження дійсності правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати під час виявлення цієї волі (естопель), що випливає із засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина третя статті 509 ЦК України).

Посилання позивача як боржника у договірному зобов`язанні (за договором оренди землі, що полягає у обов`язку передати власну ділянку у користування відповідача) на недійсність такого договору з метою звільнитися від такого зобов`язання оцінюється судом як недобросовісна поведінки, яка позбавляє права позивача в разі такої суперечливої поведінки на заперечення чинності та дійсності укладеного ним договору.

Суд зауважує, що однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Встановивши фактичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, врахувавши те, що позивач не спростував презумпцію правомірності договору, укладеного між ним та відповідачем, а також не довів незаконності державної реєстрації зазначеного договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки під час укладення оспорюваного договору оренди землі ОСОБА_3 , діючи свідомо, передав зазначену земельну ділянку у користування ОСОБА_4 .

З врахуванням наведених обставин справи, а також характеру та наслідків поведінки позивача, суд вважає за обґрунтоване відмовити позивачу у захисті належного йому права.

Що стосується заяви сторони відповідача про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним, суд вважає за потрібне зазначити.

ЄСПЛ вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 43 рішення ЄСПЛ від 29 січня 2013 року у справі «Золотас проти Греції (№ 2)»).

В матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують, що позивач ОСОБА_3 в 2009 році достовірно знав про укладений договір оренди земельної ділянки. Матеріалами справи підтверджено факт ознайомлення позивача з матеріалами прокурорської перевірки за його зверненням ще в червні 2012 року, та те, що в червні 2012 року ОСОБА_3 отримано відповідь, відповідно до якої проведеною перевіркою встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної частки (паю) від №66, який зареєстровано в Державному реєстрі 22.12.2010. За користування земельною ділянкою ОСОБА_3 отримано грошові кошти в сумі 51 450,00 грн. Позивачем не надано суду жодного доказу, що про спірний договір позивач дізнався лише в 2017 році. Надані позивачем пояснення з цього приводу (відповідь на питання 14.6 а.с. 224 т. 1) не доведено жодними доказами під час слухання справи.

Посилання представника позивача ОСОБА_1 на позицію, викладену в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.07.2016 по справі №686/16196/15-ц, що до даних спірних відносин не застосовується строк позовної давності, не береться судом до уваги, так як позиція викладена в зазначеній Постанові стосується інших правовідносин. Крім того, в позиціях, що викладені в інших Постановах Верховного Суду за 2020 рік, та в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18) до даних правовідносин застосовується строк позовної давності.

Висновки суду.

З врахуванням наведених обставин справи, а також характеру та наслідків поведінки позивача, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у захисті належного йому права, так як з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, право позивача не було порушене, а позовні вимоги є необгрунтованими.

Висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 13, 15, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним - відмовити у повному обсязі.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення (п.15, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного судового рішення 14.08.2020.

Суддя