РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття апеляційного провадження

11 серпня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/14706/17

Провадження № 22-ц/4815/854/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року у складі судді Кучиної Н. Г., ухвалене в м. Рівне, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лазарчук Ганну Валеріївіну звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказував, що на теперішній вони з відповідачкою час сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів і не піклуються один про одного. Просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , який зареєстрований 01 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис № 1200.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне 01 жовтня 1999 року, актовий запис №1200 розірвано.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване передбаченим законом принципом добровільності шлюбу та обґрунтоване тими обставинами справи, що сім`я позивача та відповідача остаточно розпалася, шляхів та бажання у сторін для її відновлення немає, а тому шлюб підлягає припиненню внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі стверджує, що з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 не звертався, і будь-кого іншого на такі дії не уповноважував. Додає, що про існування рішення про розірвання шлюбу йому стало відомо в травні 2020 року з електронних ресурсів. Просить суд скасувати оскаржуване рішення, позовну заяву про розірвання шлюбу повернути без розгляду, а також призначити у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання про справжність його підпису на довіреності і договорі, якими уповноважено представника від його імені на вчинення процесуальних дій.

В поданому на апеляційну скарзі відзиві ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що позивачу було достеменно відомо про розірвання шлюбу, оскільки з часу розлучення з відповідачем вона проживає з їхньою дитиною окремо в м.Луцьку Волинської області, і у позивача не могло не виникнути питання про те, де протягом трьох років перебувають його дружина і син, якщо б він дійсно не знав про припинення шлюбу. Пояснює, що між нею та позивачем існують суперечності щодо поділу майна, надбаного в шлюбі, про що свідчать неодноразові звернення в поліцію. Зазначає, що на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, та, як їй відомо, і позивач теж створив нові сімейні відносини.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження по справі.

Судом встановлено, що 01 жовтня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1200.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , актовий запис №1540.

Як вбачається з матеріалів справи, в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання шлюбу звернулася адвокат Лазарчука Ганна Валеріївна, яка діяла на підставі договору про надання юридичних послуг від 05.09.2017 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Виходячи із змісту вказаної норми Сімейного Кодексу України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя. Волевиявлення особи щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що розірвання шлюбу судом відбувається за позовом одного із подружжя відповідно до ст.110 СК України.

Заборона подання позовної заяви про розірвання шлюбу представником одного з подружжя, що чітко випливає з ч.1ст.110 СК України та із самої суті спору, при цьому не виключає участі представника сторін, насамперед позивача у розгляді справи про розірвання шлюбу.

Представник позивача не може сам підписати позовну заяву про розірвання шлюбу, але представник може представляти позивача чи відповідача.

За відсутності позивача не можна ні з`ясувати повною мірою обставини життя подружжя, ні вжити заходів до їхнього примирення.

Пленум Верховного Суду України в Постанові від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснює, що сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК України про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Таким чином, зважаючи на спеціальну норму Сімейного Кодексу України, заяву від імені позивача про розірвання шлюбу подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Такі обставини підтвердив і сам позивач в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати.

З огляду на встановлені обставини, клопотання позивача про призначення у справі почеркознавчої експертизи є недоцільним і тому апеляційним судом відхиляється.

Що стосується клопотання позивача про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у відкритому судовому засіданні з викликом сторін, то воно апеляційним судом відхиляється.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Частиною 4 статті 274 ЦПК України визначено категорії справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження. Так, п.1 цієї статті встановлює, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд не вбачає підстав для розгляду даної справи з повідомленням сторін та відхиляє відповідне клопотання ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 377, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , поданим його представником адвокатом Лазарчук Ганною Валеріївною, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Шимків С. С.