Справа № 654/4345/19
Провадження №2/654/377/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Петришак В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.12.2007 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір HEB0G8, за умовами якого банк надав відповідачу1 кредит у розмірі 113625,00 грн строком до 27.12.2027, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором HEB0G8 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Оскільки ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконувала, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 342851,05 грн станом на 14.08.2019 за кредитним договором HEB0G8 від 27.12.2007, яка складається з: 100400,24 грн - заборгованість за кредитом, 90089,04 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 121193,49 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 31168,28 грн - штраф (процентна складова), а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Представник позивача у позовній заяві просив розглядами справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 3).

Відповідачі та їхній представник адвокат Іванов Р.А. позов не визнали, надіслали відзив та пояснили, що між банком і ОСОБА_1 дійсно було укладено кредитний договір та між банком і ОСОБА_2 укладено договір поруки. Через неналежне виконання зобов`язань по погашенню іпотечного кредиту позичальником, банк 18.05.2011 звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та рішенням №2-1047/11 з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 114469,53 грн. У 2014 році банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та заочним рішенням від 11.12.2014 №654/4564/14-ц в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HEB0G8 від 27.12.2007р. в розмірі 244619,41 гривень - звернуто стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 02.06.2015 рішення Голопристанського районного суду Херсонської області змінено: доповнено резолютивну частину рішення посиланням на те, що продаж предмету іпотеки проводиться за початковою ціною не нижчою за ринкову на цей вид майна, яка визначається незалежним експертом-оцінювачем на момент продажу. Одразу після набрання судовим рішенням законної сили предмет іпотеки було реалізовано. Відповідачі вважають, що позивач 18.05.2011 використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, а також сплати процентів, а тому на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Враховуючи, що з моменту останнього звернення банку до суду минуло понад 3 роки, позивач звернувся з даним позовом після спливу загальної позовної давності, а тому це є підставою для відмови у позові.

Заслухавши відповідачів, представника відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 27.12.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № HEB0G8, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 113625,00 грн строком до 27.12.2020 на придбання у власність окремої квартири. Кредит надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Також між банком та ОСОБА_2 27.12.2007 укладено договір поруки № HEB0G8 в забезпечення виконання ОСОБА_1 вищезазначеного кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що у 2011 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, та рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області №2-1047/11 від 15.11.2011 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Приват Банк» задоволено, тягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором (№НЕВ0G8) в розмірі 114469 гривень 53 копійки, а також судові витрати.

Також рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області № 654/4564/14-ц від 11.12.2014 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HEB0G8 від 27.12.2007р. в розмірі 244619,41 гривень - звернуто стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 02.06.2015 рішення Голопристанського районного суду Херсонської області змінено: доповнено резолютивну частину рішення посиланням на те, що продаж предмету іпотеки проводиться за початковою ціною не нижчою за ринкову на цей вид майна, яка визначається незалежним експертом-оцінювачем на момент продажу.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Позивач,пред`явленням позовних вимог 22.10.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Тобто, реалізувавши своє право на повернення кредиту достроково, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, який настав з 2014 року.

З указаним позовом банк звернувся до відповідачів у листопаді 2019 року, тобто поза межами позовної давності, передбаченої статтею 256 ЦК України, що є підставою для відмови у позові.

Позов до поручителя ОСОБА_2 задоволенню також не підлягає.

Так, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника (пункт 11) не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18).

Оскільки кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, який настав з 2014 року, а у передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) шестимісячний строк, вимогу до поручителя не пред`явив, тому суд відмовляє у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 у зв`язку із припиненням його поруки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31 січня 2020 року.

Суддя В. М. Сіянко