ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Київ

справа № 756/11968/16

провадження № 22-ц/824/3257/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Універсал Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року у складі судді Луценко О.М., повний текст складений 14.11.2019 року,

встановив:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

Вимоги позову мотивовані тим, що 12 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та третьою особою ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту №055-2008-2050, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 104 390 доларів США, строком до 10 червня 2033 року зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом, а за простроченим кредитом 40,35 % річних.

Також, 12 червня 2008 року між позивачем та ВАТ «Універсал Банк» було укладено договір поруки № 055-2008-2050-Р, в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань перед банком за кредитним договором.

Позивач вважає, що її порука за вказаним договором припинена на підставі ч.4ст.559 ЦК України, а тому просила визнати таким, що припинений з 18 квітня 2016 року договір поруки № 055-2008-2050-Р від 12 червня 2008 року, що укладений між нею таПАТ «Універсал Банк».

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначає про те, що строк поруки належить до преклюзивних строків, а тому на вказані строки не поширюється положення ч. 4 ст. 267 ЦК України. Крім того скаржник посилається на те, що суд не визначився з датою спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України для звернення кредитора з вимогою про виконання основного зобов`язання, оскільки ОСОБА_2 останній платіж за кредитним договором здійснив у вересні 2015 року, а вимогу про стягнення кредитної заборгованості до позивача банк пред`явив лише у серпні 2016 року, а вимогу до суду про стягнення кредитної заборгованості банк пред`явив лише у серпні 2016 року.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими.

Відповідач вказує, що 06 лютого 2016 року позичальник отримав вимогу від 01 лютого 2016 року про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, облік шестимісячного строку на пред`явлення вимоги до поручителя розпочався з 06 квітня 2016 року (61-й день з дати отримання вимоги). З позовом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 банк звернувся до суду 23 червня 2016 року, тобто в межах шестимісячного строку на пред`явлення позову. Крім того, банк зауважує, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03 липня 2018 року фактично встановлено новий строк звернення кредитора із вимогами до поручителя - три роки.

В суді апеляційної інстанції представник АТ «Універсал Банк» просила у задоволенні скарги відмовити з підстав викладених у відзиві, рішення суду залишити без змін.

Позивач та її представник, а також третя особа на стороні позивача будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції в судові засідання призначенні на 26.03.2020 р., 04.06.2020 р., 18.06.2020 р. та в дане судове засідання 11.08.2020 р. не з`явились, натомність представник позивача надіслала заяви про відкладення судових засідань, посилаючись на запровадження карантину.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності вказаних осіб, колегія суддів враховує, що позивач реалізувала своє право як учасника справи шляхом подання апеляційної скарги, а посилання у заяві представника, що вони відносяться до групи ризику не підтверджено відповідними доказами, тому не є поважною причиною для відкладення розгляду справи.

Крім того, слід врахувати що відкладення чи оголошення перерви в розгляді скарги здійснюється в межах визначеного законом строку для розгляду скарги, тому зважаючи на вказівки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України», щодо дотримання розумного строку для судового провадження, колегія суддів вважає, що підстави для відкладення розгляду справі відсутні, тому відповідно до ст.372 ЦПК України немає перешкод розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.06.2008року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту №055-2008-2050 згідно якого надано позичальнику кредит у розмірі 104 390,00 доларів США, строком до 10.06.2033 року зі сплатою 13,45 % річних за користування кредитом, а за простроченим кредитом 40,35% річних (а.с.7-17).

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 12.06.2008 року було укладено договір поруки №055-2008-2050-Р (а.с.18-20).

05.08.2009 оку. між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода до договору поруки відповідно до умов якої позивач ознайомлена з усіма змінами до кредитного договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 13.05.2015 року Банк звернувся до позичальника ОСОБА_2 з вимогою протягом п`яти днів сплатити заборгованість перед Банком, яка станом на 12.10.2015 року склала 1 351,55 доларів США (а.с.21).

В подальшому у зв`язку з несплатою заборгованості, 01.02.2016 року Банк звернувся до позичальника з вимогою про дострокове погашення заборгованості на 61 день з моменту отримання цієї вимоги, таким чином змінивши строк виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.37).

Позичальник отримав зазначену вимогу про дострокове погашення заборгованості 05.02.2016 р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки строк виконання зобов`язань за договором настав 05.04.2016 року, тобто на 61 день з моменту отримання вимоги 05.02.2016 року, тому саме з цього часу почався облік шестимісячного строку на пред`явлення вимог до поручителя.

Судом встановлено, що такі вимоги до поручителя пред`явлені протягом трьох місцяців після настання строку виконання зобов`язань за договором, оскільки 23 червня 2016 р. ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 .

Згідно з даних реєстру судових рішень у зазначеній цивільній справі провадження зупинено ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 25.04.2019 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові послався, що строк позовної давності щодо вимог позивача про визнання припиненою поруки за даним договором закінчився 12.06.2011 року.

Судова колегія не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилалася на те, що позичальник з 10 жовтня 2015 року не виконує свої зобов`язання, тому кредитор, пред`явивши 13 жовтня 2015 року вимогу про сплату простроченої заборгованості, на п`ятий день, а саме починаючи з 18 жовтня 2015 року та на протязі шести місяців міг пред`явити до неї позовні вимоги, тому вважає що саме 18.04.2016 року зобов`язання по Договору поруки припинилися в силу вимог частини четвертої статті 559 ЦК України.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

У постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16 зроблено правовий висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

З таким висновком погодилася і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) і не вбачала підстав для відступлення від нього.

Пунктами 4.1., 4.2. договору поруки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до моменту повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором (а.с.19).

Умовами кредитного договору передбачено повернення кредиту та процентів шляхом сплати щомісячного платежу до 10 числа кожного місяця (пункт 2.4 договору).

Сторонами не заперечується, що з 10 жовтня 2015 року платежі на погашення кредитної заборгованості ні позичальник, ні поручитель не здійснює.

Установлено, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору 23 червня 2016 р. ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 , як солідарних боржників.

Таким чином, оскільки термін дії договору поруки не встановлено (частина четверта статті 559 ЦК України), умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, у зв`язку із простроченням сплати яких 23 червня 2015 року банк звернувся до суду з позовом до позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості як із солідарних боржників, то порука є припиненою за щомісячними зобов`язаннями за квітень та травень 2015 року.

Висновок суду першої інстанції, що закінчився строк позовної давності до вимог позивача зроблений при неправильному тлумаченні наведених вимог закону та без врахування встановлених обставин справи.

Зважаючи на те, що доводи апелянта заслуговують на увагу в частині визначення періоду щомісячних зобов`язань, з погашення яких порука є припиненою, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.376 ЦПК України.

Посилання Банку у відзиві на те, що судом не було застосування положення статті 559 ЦК України у редакції Закону України № 2478-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» є неспроможними, оскільки незважаючи на те, що цей Закон застосовується також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, не можуть бути застосовані до врегулювання спірних правовідносин, зважаючи на те, що на дату набрання ним чинності (04 лютого 2019 року) строк виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.06.2008 року кредиту №055-2008-2050, вже настав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № 055-2008-2050-Р від 15 червня 2008 року, укладеним між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 , за виконання ОСОБА_2 кредитного договору № 055-2008-2050 від 15 червня 2008 року, за квітень та травень 2015 року.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :