Справа № 931/881/19
Провадження № 2/931/56/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 лютого 2020 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право кристування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

06 грудня 2019 року позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 листопада 2018 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де на даний час зареєстрована та проживає. Також у даному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 , який все своє доросле життя проживав за межами батьківського дому. В січні 2013 року відповідач, не повідомивши своїх батьків, поїхав працювати до м. Санкт-Петербург Російської Федерації. Обіцяв заробити кошти та повернутися додому. Минуло 7 років як відповідач додому не приїжджає, спілкування з сином відсутнє. Відповідач не цікавиться життям своїх батьків. В березні 2018 року, коли помер його батько син не приїхав на його похорони. ОСОБА_3 , який інколи спілкується з батьком по телефону повідомив, що відповідач не має наміру повертатись на Україну, оскільки має сім`ю, працевлаштований.

Реєстрація відповідача у її житловому будинку перешкоджає у здійсненні права користування і розпорядження її майном на власний розсуд, а також створює для позивача незручності, зокрема, змушує її нести додаткові фінансові витрати за користування газом та електроенергією, окрім того, відділ соціального захисту населення Локачинської РДА вимагає надати копію паспорта, РНОКПП та декларацію про дохід відповідача, що є неможливим.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що розташований у АДРЕСА_1 .

03 лютого 2019 року позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі.

03 лютого 2020 року відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Будь-яких клопотань, заяв до суду, відзиву на позов не подав.

Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 27 листопада 2018 року приватним нотаріусом Локачинського районного нотаріального округу видано позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований у АДРЕСА_1 (а.с.5).

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2018 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є приватною власністю ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до інформації Війницької сільської ради Локачинського району від 16 грудня 2019 року № 01-13/737 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 (а.с.14).

Разом з тим, із актів обстеження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 10 вересня 2019 року, 07 жовтня 2019 року та 25 листопада 2019 року вбачається, що за даними погосподаського обліку за вищевказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При обстеженні членами комісії Війницької сільської ради фактичного місця проживання було встановлено, що у будинку проживає одиноко ОСОБА_1 (власник будинку), гр. ОСОБА_2 у будинку не проживає. Вказане підтвердили своїми підписами у актах свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Останні зазначили, що ОСОБА_2 з 2013 року і по даний час за вказаною адресою не проживає (а.с.11, 24, 25).

Статтею 379 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, яка передбачає, що члени сім`ївласника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону України №475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Таким чином, позивач, як власник майна, вправі ставити питання про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи наведені вище обставини, оскільки відповідач не проживає у cпірному будинку з 2013 року, між сторонами не було укладено угоди про користування житловим приміщенням, відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймає, реєстрація відповідача у житловому будинку позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а тому право відповідача на користування таким майном підлягає припиненню на вимогу його власника на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, що знаходиться у АДРЕСА_1 , тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 10-13, 77, 78, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 316, 317, 319, 321, 379, 383, 391, 405 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба