Номер провадження: 22-ц/813/5942/20
Номер справи місцевого суду: 521/6903/17
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Поліщук І.О., повний текст рішення виготовлений 23 квітня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «ЮГ СЕРВІС ЛТД» (далі - ПП «ЮГ СЕРВІС ЛТД») і товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Примор`я» (далі - ТОВ «ДЗОВ «Примор`я») про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що 21 квітня 2014 року між приватним підприємцем ОСОБА_3 і публічним акціонерним товариством «Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Примор`я», яке у подальшому змінило організаційно-правову форму на ТОВ «ДЗОВ «Примор`я», укладено договори № 7 та № 8, а 05 травня 2014 року - договір № 9, згідно з якими ОСОБА_3 поставив товариству товар на загальну суму 215 810,03 грн.

ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» свої зобов`язання за договорами не виконало і товар не оплатило, незважаючи на направлення відповідних претензій.

01 червня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 і ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» укладено договір поставки, згідно з яким ОСОБА_4 поставив товариству товар на загальну суму 127 368 грн., проте останнє свої зобов`язання за договором не виконало і товар не оплатило.

30 червня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 і ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» укладено договір № 1406, згідно з яким ОСОБА_5 поставила товариству товар на загальну суму 1 361 466,88 грн., проте останнє свої зобов`язання за договором не виконало і товар не оплатило.

Крім того, 12 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 і ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» укладено договір № 12/2/14, згідно з яким ОСОБА_6 зобов`язався власними силами виконати поточний ремонт будівель, належних товариству. За цим договором підрядник виконав роботи на загальну суму 784 169 грн., проте ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» дані роботи у погоджений строк не оплатило.

16 вересня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 і ПП «ЮГ СЕРВІС ЛТД» укладено договір поруки, відповідно до умов якого підприємство поручилося солідарно у повному обсязі відповідати за зобов`язаннями ТОВ «ДЗОВ «Примор`я», що виникли з договору № 12/2/14.

У подальшому права вимоги за цими договорами відступлені товариству з обмеженою відповідальністю «Фарм-ОД» (далі - ТОВ «Фарм-ОД») шляхом укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 30 грудня 2016 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 - 03 березня 2017 року, приватним підприємцем ОСОБА_3 - 06 березня 2017 року і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 - 07 березня 2017 року.

17 квітня 2017 року ТОВ «Фарм-ОД» відступило ОСОБА_2 права вимоги за договором № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року, договорами № 7 і № 8 від 21 квітня 2014 року, договором № 9 від 05 травня 2014 року, договором б/н від 01 червня 2014 року і договором № 1406 від 30 червня 2014 року.

Оскільки ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» не виконало свої зобов`язання з оплати за поставлений товар і надані послуги з поточного ремонту, є підстави для додаткового стягнення з товариства штрафних санкцій та передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань.

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_2 просив:

- стягнути з ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» заборгованість у сумі 433 118,50 грн. за договорами № 7, № 8 та № 9, укладеними із приватним підприємцем ОСОБА_3 , з яких: основний борг - 215 810,03 грн., 3% річних - 19 246,69 грн. і інфляційні втрати - 208 061,78 грн.;

- стягнути з ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» заборгованість у сумі 2 624 971,72 грн. за договором № 1406, укладеними із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , з яких: основний борг - 1 361 466,88 грн., 3% річних - 108 380,52 грн. і інфляційні втрати - 1 155 124,32 грн.;

- стягнути з ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» заборгованість у сумі 265 141,70 грн. за договором б/н, укладеними із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , з яких: основний борг - 127 368,05 грн., пеня - 16 910,11 грн., 3% річних - 10 479,50 грн. і інфляційні втрати - 110 384,04 грн.;

- стягнути солідарно з ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» і поручителя за його договірними зобов`язаннями - ПП «ЮГ СЕРВІС ЛТД», заборгованість у сумі 2 370 888,29 грн. за договором № 12/2/14, укладеним із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , з яких: основний борг - 784 169 грн., пеня - 833 717,23 грн., 3% річних - 65 230,36 грн. і інфляційні втрати - 687 771,70 грн.

У липні 2017 року ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування зустрічного позову зазначило, що укладені із товариством договори № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року, № 7 і № 8 від 21 квітня 2014 року, № 9 від 05 травня 2014 року, № 1406 від 30 червня 2014 року і договір б/н від 01 червня 2014 року є фіктивними та в дійсності не виконувалися. Так, на час виникнення спірних правовідносин директором ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» був ОСОБА_7 , який одночасно був директором і власником істотної частки в ТОВ «Фарм-ОД».

З метою створення у ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» штучної заборгованості він, діючи недобросовісно, не в інтересах вказаного товариства та без узгодження із загальними зборами, підписав відповідні договори, будучи обізнаним про відсутність у ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» коштів на їх оплату.

Позивач за зустрічним позовом зазначав, що загальні збори рішення про проведення поточного ремонту належних товариству будівель не приймали та в дійсності жодних ремонтних робіт не здійснено.

Накладні, якими оформлено прийняття товару, не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, а саме не містять дату складання, посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також інших даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Вважає, що про фіктивність договорів свідчить також те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_6 тривалий час не вчиняли жодних дій, спрямованих на захист своїх прав і стягнення оплати, натомість відступили вимоги за цими договорами ТОВ «Фарм-ОД», учасником якого є ОСОБА_7 , з яким і укладалися відповідні договори.

Також ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» вказує про недійсність договорів про відступлення прав вимоги (цесії), укладених ТОВ «Фарм-ОД» із ОСОБА_5 30 грудня 2016 року, ОСОБА_6 - 03 березня 2017 року, ОСОБА_3 - 06 березня 2017 року і ОСОБА_8 - 07 березня 2017 року, а також договору від 17 квітня 2017 року між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 .

На думку позивача за зустрічним позовом, ці договори є договорами факторингу і не відповідають вимогам законодавства, які регулюють укладення такого договору та закріплюють, що фактором може бути лише банк або інша фінансова установа.

За таких обставин, ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» просило визнати недійсними: договір № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року, договори № 7 і № 8 від 21 квітня 2014 року, договір № 9 від 05 травня 2014 року, договір б/н від 01 червня 2014 року, договір № 1406 від 30 червня 2014 року, договори про відступлення права вимоги (цесії) від 30 грудня 2016 року, 03 березня 2017 року, 06 березня 2017 року, 07 березня 2017 року і 17 квітня 2017 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року прийнято до розгляду зустрічний позов ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» в частині вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) від 17 квітня 2017 року. У іншій частині відмовлено у прийнятті зустрічного позову з урахуванням суб`єктного складу спору та з посиланням на те, що такий спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволені позову ОСОБА_2 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначив, що суд дійшов до помилкового висновку про відсутність у позивача права на позов, оскільки договір відступлення права вимоги (цесії) від 17.04.2017 року, укладений між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 є неукладеним.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішення суду в частині зустрічного позову ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується.

Представник ПП «Сервіс ЛТД» в судове засідання, призначене на 05 липня 2020 року був сповіщені належним чином (а.с. 153 т. 4).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторони, яка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, та від якої не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 , адвоката Гудима І.Б., представника ТОВ «Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Примор`я», адвоката Іванова О.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 17 квітня 2017 року між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 укладений договір відступлення права вимоги (цесії), зі змісту якого вбачається, що ТОВ «Фарм-ОД» відступає, а ОСОБА_2 приймає на себе право вимоги боргу і стає кредитором ПАТ «ДЗОВ «Примор`яqqqпо наступним зобов`язанням: 1.1. по зобов`язанням які виникли у ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» по договору № 12/2/14 від 12.02.2014 року укладеного між ФОП « ОСОБА_6 і ПАТ «ДЗОВ «Примор`я», за виконані роботи з поточного ремонту об`єктів ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» у загальному розмірі - 784169 грн., право який перейшло до ТОВ «Фарм-ОД» на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 03.03.2017 року, між ФОП « ОСОБА_6 та ТОВ «Фарм-ОД»; 1.2. по зобов`язанням які виникли у ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» по Договору поставки від 01.06.2014 року між ФОП ОСОБА_4 і ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» про поставку товарів на загальну суму 127368,05 грн., право вимоги яких перейшло до ТОВ «Фарм-ОД» на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 07.03.2017 року, між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Фарм-ОД»; 1.3. по зобов`язанням які виникли у ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» по договору поставки № 1406 від 30.06. 2014 року, між ФОП ОСОБА_5 і ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» про поставку товарів на загальну суму 1361466,88 грн., право вимоги яких перейшло до ТОВ «Фарм-ОД» на підставі договору про відступлення права вимог (цесії) від 30.12.2016 року, між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Фарм-ОД»; 1.4.по зобов`язанням, які виникли у боржника по договору № 7 від 21.04.2014 року на суму 70205,50 грн., по договору № 8 від 21.04.2014 року на суму 64864,18 грн., по договору № 9 від 05.05.2014 року на суму 80740,35 грн., між ПП ОСОБА_3 і ПАТ «ДЗОВ «Примор`я», про поставку товарів, всього грошових зобов`язань на загальну суму 215810,03 грн., право вимоги яких перейшло до ТОВ «Фарм-ОД» на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2017 року, між ПП ОСОБА_3 та ТОВ «Фарм-ОД».

Відповідно до ч.1 ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права що передаються, та інформацію яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ч.1 ст.518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Судом встановлено, що відповідно до договору відступлення права вимоги між ОСОБА_2 та ТОВ «Фарм-ОД», вбачається що відповідно до частини 2 вказаного договору ОСОБА_2 набуває право (замість ТОВ «Фарм-ОД» та первісних кредиторів) вимагати від ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» належного виконання наступних зобов`язань: 2.1 а) зобов`язань щодо сплати боргу у розмірі 784 169 грн. за виконанні ФОП ОСОБА_6 роботи по Договору № 12/2/14 від 12.02.2014р. з поточного ремонту наступних об`єктів ПАТ «ДЗОВ «Примор`я»: будівлі 4-х поверхового спального корпусу, будівлі 1-но поверхового корпусу № 1, будівлі 2-х поверхового корпусу, сходів, приміщення їдальні та літнього кінотеатру, будівлі 1-но поверхового спального корпусу № 2, душової, металевих воріт, водонапірної башти, тротуарної плитки; б) зобов`язання щодо сплати неустойки, інфляційних процентів та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з Договору № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року, сторонами зазначені - ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» та ФОП ОСОБА_6 , предметом договору визначено, що ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» доручає, а ФОП ОСОБА_6 зобов`язується відповідно до умов власними силами виконати роботи з поточного ремонту об`єктів (будівель) ПАТ «Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Примор`я». Найменування об`єктів, склад, вартість та строки виконання робіт визначається Додатком № 1 доданого Договору. Місцем виконання ФОП ОСОБА_6 робіт є об`єкти, які знаходяться за адресою: с. Рибаківка, Березанський район Миколаївської області.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правих наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено що договір № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року - це договір між - ПАТ ДЗОВ «Примор`я», Миколаївська область, Березанський район, с. Рибаківка в особі голови Правління ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 , який є договором підряду, дії якого врегульовані правилами статті 837 ЦК України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення,обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. Аналіз норми ч.1 ст. 837 ЦК свідчить проте, що даний договір є консенсуальним, двостороннім та оплатним. Зміст договору підряду становлять права та обов`язки їх сторін. Однією з характерних особливостей договору підряду є те, що за ним підрядник виконує роботи на свій ризик. Тому він не має права вимагати винагороду, якщо предмет підряду випадково загинув або коли в силу непередбачуваних обставин неможливо закінчити почату роботу.

У відповідності до ч. 2ст. 837 ЦК України, предметом договору підряду може бути будь-яка робота, у процесі виконання якої створюється результат, що передається замовнику. Робота та її результат у договорі підряду звичайно відокремлені у часі (спочатку виконується робота, а потім виникає її результат), однак вони тісно пов`язані між собою та і складають єдиний предмет договору підряду. Робота, що виконується передбачає певний результат, досягти якого неможливо без роботи, що йому передує. Єдність роботи та її результату є основною ознакою предмету договору підряду, яка дозволяє відмежовувати цей договір від інших типів цивільно-правових договорів.

Відповідно до ч.3 ст.837 ЦК для виконання окремих видів робіт підрядник зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл (ліцензію). Зокрема ліцензуванню підлягає будівельна діяльність.

З наданих пояснень представником позивача, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами Основного договору № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року регулюються положеннями ст.837 ЦК України, тобто між сторонами укладено договір підряду на проведення поточного ремонту об`єктів (будівель), який є різновидом підрядних договорів і безпосередньо пов`язаний з будівельною діяльністю. Правове регулювання відносин, що виникають за цим договором, здійснюється за загальними правилами законодавства присвяченими підряду так і за спеціальними нормами параграфа третього глави 61 ЦК України, якщо інше не встановлено Законом. Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Істотним умовами цього договору є визначення його предмета, ціни та строків проведення робіт. Договір буд вільного підряду належить до двостороннє зобов`язуючих, консенсуальних і оплатних договорів. У разі недосягнення сторонами домовленості щодо предмета або строку виконання робіт договір вважається неукладеним.

Згідно з наданим до суду договором № 12/2/14 на виконання робіт з поточного ремонту об`єктів, Підрядник зобов`язується виконати передбачені договором роботи до 01.06.2014 року, а інша сторона оплатити ці послуги. В даному договорі відсутні такі сторони як «Кредитор» та «Боржник» у їх класичному розумінні, у зв`язку з чим судом прийшов до висновку про те, що Договір про виконання робіт, який є двостороннім та встановлює обов`язок вчинити певні дії з боку його учасників, є також і реальним договором.

На підтвердження наявності суми боргу за договором підряду від 12.02.2014 року №12/2/14 між ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» та ФОП ОСОБА_6 , позивач послався на Акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за травень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівлі спального корпусу 2-поверховий, підписаний 31.05.2014 року, на суму 95 577грн.; Акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за лютий-травень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту сходів, їдальні, літнього кінотеатру, підписаний 31.05.2014 року, на суму 89 842грн.; Акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за лютий-травень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівлі спального корпусу 4-поверховий, підписаний 31.05.2014 року, на суму 309 568грн.; Акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ- 2в) за серпень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівель 1-но поверхового спального корпусу №1, столової, пральні, підписаний 31.08.2014 року, на суму 125 377 грн.; Акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за серпень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівель 1-но поверхового спального корпусу №2, Медпункту, підписаний 31.08.2014 року, на суму 89 822 грн.; Акт приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за серпень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту душової, металевих воріт, водонапірної башти, тротуарної плитки, підписаний 31.08.2014 року, на суму 73 983грн.

У відповідності до ч.1 ст.92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про акціонерні товариства», особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства.

Частиною 1 статтею 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.3 ст.237 ЦК України). Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст.239 ЦК України).

Таким чином, для того, щоб вказані вище Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) створювали для ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» відповідні правові наслідки, ОСОБА_2 повинен був довести, що усі вони були підписані або головою правління ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» або уповноваженим представником ПАТ «ДЗОВ «Примор`я».

Судом встановлено, що усі зазначені документи, від імені ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» підписані невизначеною особою.

При цьому, представником ОСОБА_2 не надані пояснення з приводу, хто саме підписав зазначені Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та не надав суду належних та допустимих доказів наявності у особи, яка підписала ці Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) відповідних повноважень діяти від імені ПАТ «ДЗОВ «Примор`я», а навпаки стверджував, що ці обставини не мають правового значення для вирішення справи по суті, оскільки позивачем по справі є ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим, судом на законних підставах не були прийняті Акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) у якості доказу виникнення заборгованості за договором.

Згідно з умов п.1.1 договору від 12.02.2014 року №12/2/14, найменування об`єктів на яких повинні були виконуватися роботи, склад, вартість та строки виконання робіт мали бути визначенні у Додатку №1 до даного договору.

Додаток №1 до договору від 12.02.2014 року №12/2/14 не містить дати його укладання сторонами, та не містить складу та вартості окремих робіт, які підрядник повинен був виконати.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Оскільки, у Додатку №1 до договору від 12.02.0214 року №12/2/14 відсутні склад та вартість окремих робіт, то це свідчить, що сторони не досягли згоди з істотних умов договору підряду, тобто договір від 12.02.2014 року №12/2/14 між ФОП ОСОБА_6 та ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» суперечить положенням ч.1 ст.638 ЦК України.

Судом у справі була призначена судово-будівельна експертиза.

ТОВ «ДЗОВ «Примо`я» звернулося до суду з клопотанням про зобов`язання позивача подати письмові докази, оскільки 10.04.2018 року судовим експертом було направлено клопотання про надання належних копій документів, так як копії, які надав позивач до матеріалів справи є неякісними, та не дають можливості здійснити експертизу.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти надання таких доказів.

Оцінюючи відмову представника ОСОБА_2 від надання доказів, судом встановлено, що згідно ч.3 ст.107 ЦПК України, при визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. При цьому, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч.6 ст.84 ЦПК України).

Частиною десятою ст.84 ЦПК України також встановлено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України, судом встановлено, що стороною позивача не доведено що роботи з ремонту об`єктів розташованих за адресою: 57460, Миколаївська обл., Березанський р-н, с. Рибаківка, Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Примор`я», які вказані в Акті приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за травень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівлі спального корпусу 2-поверховий, підписаний 31.05.2014 року, на суму 95 577грн.; Акті приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за лютий-травень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту сходів, їдальні, літнього кінотеатру, підписаний 31.05.2014 року, на суму 89 842грн.; Акті приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за лютий-травень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівлі спального корпусу 4-поверховий, підписаний 31.05.2014 року, на суму 309 568грн., Акті приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за серпень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівель 1-но поверхового спального корпусу №1, столової, пральні, підписаний 31.08.2014 року, на суму 125 377 грн., Акті приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за серпень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту будівель 1-но поверхового спального корпусу №2, Медпункту, підписаний 31.08.2014 року, на суму 89 822 грн.; Акті приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) за серпень 2014 року, складений щодо виконання робіт з поточного ремонту душової, металевих воріт, водонапірної башти, тротуарної плитки, підписаний 31.08.2014 року, на суму 73 983 грн. є виконаними.

З врахуванням вищевикладеного, суд був позбавлений можливості визначити, чи виконанні умови договору підряду, як з боку «Замовника» так і з боку «Підрядника», чи виникло у однієї зі сторін цього Договору право вимоги до іншої сторони, та хто серед них є Кредитором, а хто Боржником на час підписання договору про поступку боргу як між ФОП « ОСОБА_6 » та ТОВ «Фарм-ОД» 03.03.2017 року, так між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 17.04.2017 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» на його користь 443118 грн. заборгованості за поставлений за Договорами № 7 від 21.04.2014 року, № 8 від 21.04.2014 року, № 9 від 05.05.2014 року товар у загальній сумі - 443 118 грн.; про стягнення заборгованості у розмірі - 2 624 971 грн. за поставлений за Договором № 1406 від 30.06.2014 року товар; про стягнення 265 141 грн. заборгованості за товар, поставлений за договором від 01.06.2014 року, судом зазначено наступне.

Відповідно до частини 2.2. Договору про відступлення права вимоги (Цесіії) між ТОВ «Фарм-ОД» в особі директора Самойленка Є.В. «Цедент» та ОСОБА_2 «Цесіонарій» від 17 квітня 2017 року, «Цедент» відступає а «Цесіонарій» приймає на себе право вимоги боргу і стає кредитором ПАТ «ДЗОВ «Примор`я», у тому числі: а) по зобов`язанням щодо сплати боргу у розмірі 127368,05 грн. за поставлені ФОП ОСОБА_4 товари по Договору поставки від 01.06.2014 року по товарним накладним за період з 06.06.2014 року по 30.06.2014 року; б) зобов`язань щодо сплати неустойки, інфляційних процентів та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 2.3. а) зобов`язання щодо сплати боргу у розмірі 1361 466,88 грн. за поставлені ФОП ОСОБА_5 товари по Договору № 1406 від 30.06.2014 року за поставлені товари по товарним накладним за період з 01.07.2014 року по 30.08.2014 року; б) зобов`язання щодо сплати неустойки, інфляційних процентів та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 2.4. а) зобов`язання щодо сплати боргу у розмірі - 70205,50 грн. за поставлені ПП ОСОБА_3 товари по Договору № 7 від 21.04.2014 року по накладним б/н від 25.04.2014 року на суму 49 747,50 грн., б/н від 24.04.2014 року на суму 20458 грн.; б) зобов`язань щодо сплати неустойки, інфляційних процентів та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по Договору № 7 від 21.04.2014 року; в) зобов`язання щодо сплати боргу у розмірі 64864,18 грн. за поставлені ПП ОСОБА_3 товари за Договором № 8 від 21.04.2014 року по накладним б/н від 26.04.2014 року на суму 38886,68 грн., б/н від 28.04.2014 року на суму 24227,50 грн., б/н від 29.04.2014 року на суму 1750 грн.; г) зобов`язань щодо сплати неустойки, інфляційних процентів та трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по Договору № 8 від 21.04.2014 року; г)зобов`язання щодо сплати боргу у розмірі 80740,35 грн. за поставлені ПП ОСОБА_3 товари по Договору № 9 від 05.05.2014 року по накладним б/н від 07.05.2014 року на суму 4480 грн., б/н від 12.05.2014 року на суму 52110,35 грн., б/н від 14.05.2014 року на суму 24150 грн.; д) зобов`язань щодо сплати неустойки, інфляційних процентів та трьох процентів річних за несвоєчасне грошового зобов`язання по договору № 9 від 05.05.2014.

Стороною позивача на підтвердження своїх позовних вимог суду надано Договір № 7 від 21.04.2014 року між ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» в особі керівника ОСОБА_7, що діяв на підставі Свідоцтва Серія А00 № 48 1778 від 16.11.2009 р. далі Замовник з однієї сторони і ПП ОСОБА_3 , в особі ОСОБА_3 , що діяв на підставі Свідоцтва про реєстрацію № НОМЕР_1 від 12.08.2003 року (далі Учасник) з іншої сторони. Зі змісту випливає, що предметом вказаного договору є зобов`язання Учасника у 2014 році поставити Замовникові Товари зазначені рахунку і накладній, а Замовник прийняти та оплатити такі товари: найменування (номенклатура, асортимент) товару: згідно специфікації, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток 1). Ціна - 70205 грн. 50 коп. З розділу Х11 Договору вбачається, що невід`ємною його частиною є: кошторис, дефектний акт, договірна ціна, свідоцтво про державну реєстрацію, свідоцтво про сплату єдиного податку, специфікація вартості робіт або послуг.

Також судом досліджувалися Договір № 8 від 21.04.2014 року та Договір № 9 від 05.05.2009 року між ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» в особі керівника ОСОБА_7, що діяв на підставі Свідоцтва Серія А00 № 48 1778 від 16.11.2009 р. далі Замовник з однієї сторони і ПП ОСОБА_3 , в особі ОСОБА_3 , що діяв на підставі Свідоцтва про реєстрацію № 911422 від 12.08.2003 року (далі Учасник) з іншої сторони. Договори №7, № 8 та № 9 за змістом є однаковими, відрізняються тільки датою підписання та ціною.

Відповідно до наданого представником позивача Договору поставки № 1406 від 30 червня 2014 року вбачається, що між ФОП ОСОБА_5 (Продавець) з однієї сторони та ПАТ «ДЗОВ «Примор`я», що іменується в подальшому Покупцем в особі Голови Правління ОСОБА_7, діючого на підставі Статуту з іншої сторони. У відповідності до пункту 1.1. Продавець зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити на умовах, передбачених наступним Договором. Товар в кількості, асортименті та по цінам, вказаних у накладних на відпуск товару, які являються невід`ємною частиною наступного договору. Сторони визнають, що накладна підписана Сторонами, являється узгодженням асортименту товару, його кількості та ціни, прирівнюється до специфікації та являється невід ємним Додатком до Договору.

Відповідно до частини 10.1. Договору поставки № 1406 від 30 червня 2014 року, Договором визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та дії до 31 грудня 2014 року,однак зобов`язання сторін про виконанню взаємних грошових розрахунків діють до їх повного виконання. Договір вважається пролангованим на слідуючи й календарних рік , якщо за тридцять днів до закінчення строку дії договору жодна зі Сторін не повідомить іншу сторону про припинення його, за відсутністю заперечень Продавця.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» за договором від 30.06.2014 року №1406 з ФОП ОСОБА_5 , за поставлені ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» продукти харчування на загальну суму 1 361 466,88грн. у період з 01.07.2014 року по 30.08.2014 року, за договором від 01.06.2014 року б/н з ФОП ОСОБА_4 , за яким, за твердженням позивача ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» постачалися продукти харчування на загальну суму 127 368,05грн., за договором від 21.04.2014 року №7 з ФОП ОСОБА_3 за яким, за твердженням позивача ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» постачалися будівельні матеріали на загальну суму 70 205,50грн. у квітні 2014 року, за договором від 21.04.2014 року №8 з ФОП ОСОБА_3 за яким, за твердженням позивача ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» постачалися будівельні матеріали на загальну суму 64 864,18грн. у квітні 2014 року, за договором від 05.05.2014 року №9 з ФОП ОСОБА_3 за яким, за твердженням позивача ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» постачалися будівельні матеріали на загальну суму 80 740,35грн. у травні 2014 року, судом вірно зазначено, що надані позивачем на підтвердження фактів поставки товарів, за вказаними договорами, накладні не дають можливості встановити яка саме особа здійснювала приймання товарів від імені ПАТ «ДЗОВ «Примор`я».

Таким чином, для того, щоб накладні, на які послався ОСОБА_2 створювали для ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» відповідні правові наслідки, ОСОБА_2 повинен був довести, що усі накладні були підписані або головою правління ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» або уповноваженим представником ПАТ «ДЗОВ «Примор`я».

Однак, як встановлено судом, усі надані накладні, від імені ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» підписані невизначеною особою, при цьому пояснень стосовно того, хто саме підписав накладні, тобто хто саме прийняв товар представником позивача надано до суду не було.

Таким чином, позивач не довів, що товар, вказаний у накладних був поставлений саме ПАТ «ДЗОВ «Примор`я», тобто не довів що у ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» виник обов`язок з оплати цих товарів.

Також судом було звернуто увагу, що згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції станом на 2014 рік), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частиною 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Згідно п.п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

У п.п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, зазначено, що Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Накладні, що надані до матеріалів справи на підтвердження фактів здійснення поставок складені з порушенням наведених вимог ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а саме не містять місця складання, посад і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Висновки суду про те, що, на підставі наданих позивачем накладних неможливо встановити дійсні обставини справи, а саме встановити місця складання, посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції є вірними.

За таких обставин, судом на законних підставах не були прийняті надані позивачем в якості доказу виникнення заборгованості за договором від 30.06.2014 року №1406 з ФОП ОСОБА_5 , за договором від 01.06.2014 року б/н з ФОП ОСОБА_4 , за договором від 21.04.2014 року №7 з ФОП ОСОБА_3 за договором від 21.04.2014 року №8 з ФОП ОСОБА_3 , за договором від 05.05.2014 року №9 з ФОП ОСОБА_3 накладні.

Також не були прийняті судом і Акти звірки взаємних розрахунків з ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 , оскільки з цих актів не можливо встановити дату і місце їх складання, на підставі яких документів проводилася звірка розрахунків, та хто з боку ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» підписав ці акти. Крім того, акт звірки є похідним документом, який складається на підставі первинних документів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до вимог ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Недоведеність існування грошового зобов`язання, робить правочин щодо їх передачі, неукладеним, тому що у такому правочині відсутня умова про його предмету.

Таким чином, право вимоги має безперечно існувати на дату укладення договору уступки права вимоги.

Наданими позивачем доказами не можливо підтвердити наявність грошових зобов`язань, які визначені як предмет уступки права вимоги.

З врахуванням того, що ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» заперечує наявність грошових зобов`язань, а позивач не довів факту їх виникнення, то договори поступки боргу між ТОВ «Фарм-ОД» та ФОП ОСОБА_5 30.12.2016 року б/н, між ТОВ «Фарм-ОД» та ФОП ОСОБА_9 б/н від 03.03.2017 року, між ТОВ «Фарм-ОД» та ФОП «Коваль» б/н від 06.03.2017 року, між ТОВ «Фарм-ОД» та ФОП ОСОБА_4 від 07.03.2017 року, та відповідно договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.04.2017 року б/н між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 , оформлені з порушеннями правил ст. ст. 513, 514 ЦК України.

У п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» звертається увага суду, що зокрема не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача, тощо. З вищенаведеного випливає, що доки договір не пройде всі стадії свого укладення - досягнення згоди сторін (консенсусу) з усіх істотних умов договору і надання цій згоді належної форми, а у випадках з реальним договором слід додати ще і передання майна, договір не є укладеним і не породжує для сторін тих цивільних прав та обов`язків, на досягнення яких він був спрямований.

Враховуючи вищевикладене, судом вірно визнано, що і договір про відступлення права вимоги (цесії) від 17 квітня 2017 року, між ТОВ «Фарм-ОД» і фізичною особою ОСОБА_2 не є укладеним, а тому ОСОБА_2 не є належним позивачем по справі, оскільки не довів суду, що звернувся до суду за захистом своїх права, вважаючи їх порушеними або оспорюваними.

Судом також звернуто увагу на те, що відповідно до умов п.5 Договору між ОСОБА_5 та ТОВ «Фарм-ОД» від 30.12.2016 року, ОСОБА_5 відступила права вимоги 1361 466,88 грн. а також вимоги щодо сплати неустойки, інфляційні проценти та три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за значно меншу суму - 1 200000 грн.; відповідно до пункту 5 Договору відступлення права вимоги (цесії) від 03.03.2017 року б/н між ТОВ «Фарм-ОД» та ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_6 відступив права вимоги 784 169 грн., а також вимоги щодо сплати неустойки, інфляційні проценти та три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за меншу суму - 700 000 грн.; відповідно до пунктів 4,5 Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 06.03.2017 року ФОП ОСОБА_10 відступив вимоги ТОВ «Фарм-ОД» у розмірі 215 810,03 грн., а також вимоги щодо сплати неустойки, інфляційні проценти та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за меншу суму - 160 грн.; відповідно до пункту 5 Договору про відступлення права вимог (цесії) від 07.03.2017 року ФОП ОСОБА_4 відступив права вимоги 127368,05 грн., а також вимоги щодо сплати неустойки, інфляційні проценти та 3% за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за меншу суму - 100 000 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином за своєю правою природою договори відступлення права вимоги (цесії) між ТОВ «Фарм-ОД» та ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_6 є спеціальним видом договору цесії - договорами факторингу, оскільки передбачають отримання фактором (ТОВ «Фарм-ОД») винагороди, яка становить різницю між відступленими правами вимоги, а також вимогами щодо сплати неустойки, інфляційні проценти, та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та сумами, які ТОВ «Фарм-ОД» має сплатити ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до умов договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.04.2017 року б/н між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 , ТОВ «Фарм-ОД» відступило права вимоги у сукупному розмірі 5 704 120,21грн. за значно меншу суму - 2 160 000грн. Різниця між цими сумами залишається ОСОБА_2 . Тобто і договір відступлення права вимоги (цесії) від 17.04.2017 року б/н між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 також є договором факторингу.

Як встановлено ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При оцінці доказів, наданих ОСОБА_2 , судом було враховано те, що 20.06.2014 року рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/1545/14, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2014 року у справі № 916/1545/14, було частково задоволено позов Миколаївського об`єднання оздоровчих підприємств «Миколаївсільгоспздравниця» до ТОВ «Фарм-ОД» та ПАТ «Марфін Банк», яким суд вирішив розірвати договір купівлі-продажу цінних паперів №Б/058-011/1 від 10 травня 2011 року, за яким Миколаївське об`єднання оздоровчих підприємств «Миколаївсільгоспздравниця» продало, а ТОВ «Фарм-ОД» придбало прості іменні акції, в бездокументарній формі, емітентом яких є ПАТ «ДЗОВ«Примор`я» код ISІN -UA, номінальною вартістю однієї акції - 0,25 грн., загальною кількістю -5 671 321 шт., загальною номінальною вартістю -1 417 830, 25 грн. та повернути пакет акцій ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» у кількості 5 671 321 шт. простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн. кожна, що становить 51,2% статутного капіталу товариства, загальною номінальною вартістю - 1 417 830,25 грн. Миколаївському об`єднанню оздоровчих підприємств «Миколаївсільгоспздравниця», рахунок у цінних паперах № НОМЕР_2 в депозитарній установі ПАТ «Марфінбанк» шляхом зобов`язання Депозитарної установи ПАТ «Марфін Банк» розблокувати та списати з рахунку в цінних паперах № НОМЕР_3 в депозитарній установі ПАТ «Марфін Банк» ТОВ «Фарм-ОД» 5 671 321 шт. простих іменних акцій ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» номінальною вартістю 0,25 грн. кожна, що становить 51,2 % статутного капіталу товариства, загальною номінальною вартістю - 1 417 830,25 грн., що були предметом договору купівлі-продажу від 10.05.2011 року, та зарахувати зазначену кількість акцій на рахунок у цінних паперах № НОМЕР_2 в депозитарній установі ПАТ «Марфін Банк» Миколаївського об`єднання оздоровчих підприємств «Миколаївсільгоспздравниця».

Постановою Вищого господарського суду України від 30.09.2014 року у справі № 916/1545/14 касаційну скаргу ТОВ «Фарм-Од» задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2014 р. та рішення господарського суду Одеської області від 20.06.2014 р. у справі №916/1545/14 скасовано в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б/058-011/1 від 10.05.2011 р. В цій частині провадження у справі припинено. В іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.07.2014 р. та рішення господарського суду Одеської області від 20.06.2014 р. у справі №916/1545/14 залишено без змін.

Припинення провадження в частині позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б/058-011/1 від 10 травня 2011 року, між Миколаївським об`єднанням оздоровчих підприємств «Миколаївсільгоспздравниця» та ТОВ «Фарм-ОД» мотивовано тим, що цей договір купівлі-продажу цінних паперів №Б/058-011/1 від 10.05.2011 р. не може бути розірваним в судовому порядку, оскільки на момент звернення позивача до господарського суду вказаний договір було припинено шляхом односторонньої відмови продавця від договору з моменту вчинення такої відмови.

Як вбачається зі вступної частини рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/1545/14 від 20.06.2014 року інтереси відповідача, ТОВ «Фарм-ОД», представляв безпосередньо директор цього товариства - ОСОБА_7 .

На час розгляду цієї справи, ОСОБА_7 залишається власником частки у статутному капіталі ТОВ «Фарм-ОД», розмір якої становить 90%. Це підтверджується п.7.1 Статуту ТОВ«ФАРМ-ОД» та випискою з ЄДР.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_7 у 2014 році, тобто у той самий час, коли був директором ТОВ«ФАРМ-ОД», обіймав також посаду голови правління ПАТ «ДЗОВ «Примор`я», що також підтверджується Протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» від 18.10.2012 року та Контрактом з головою ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» від 18.10.2012 року.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, ТОВ «Фарм-ОД» та ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» були пов`язаними між собою особами.

31.10.2014 року, ОСОБА_7 було знято з посади голови правління ПАТ «ДЗОВ «Примор`я».

При цьому судом встановлено, що з наданих пояснень представника ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» вбачається, що ОСОБА_7 відмовився передавати печатку ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» новому голові правління, залишивши її собі, на підтвердження чого до суду була надана заява Голови Правління ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» від 04.11.2014 року на адресу начальника Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області щодо незаконних дій ОСОБА_7 .

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що акти приймання будівельних робіт і накладні про отримання товару від імені ТОВ «ДЗОВ «Примор`я» підписані невідомою особо, тому не підтверджують дійсне прийняття товариством робіт та товару і виникнення обов`язку з їх оплати.

Крім того, додаток № 1 до договору № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року про виконання будівельних робіт не містить дати підписання, складу та вартості робіт, що підлягають виконанню, що свідчить про недосягнення сторонами згоди про всі істотні умови договору, тобто його неукладення.

Також суд дійшов правильного висновку про недоведеність дійсного виконання поточних ремонтних робіт будівель, належних ТОВ «ДЗОВ «Примор`я», так як ОСОБА_2 ухилився від надання документів, необхідних для проведення судової будівельної експертизи.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У зв`язку з вищевикладеним, висновки суду про те, що письмові докази, на які посилався ОСОБА_2 , як на підставу своїх позовних вимог, а саме договори, акти звірок та відповіді на претензії, які підписані тільки колишнім головою правління ПАТ «Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Примор`я» ОСОБА_7 є недостатніми, відповідають дійсним та встановленим обставинам справи.

На підставі вищевикладеного, суд повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, врахувавшиусі надані суду докази, на законних підставах прийшов до вірного висновку про відмову у задоволені позову ОСОБА_2 .

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Також, з урахуванням встановлених обставин справи, наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів стосовно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_11 від 07 листопада 2018 року вважає зазначити наступне.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не встановлено поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_2 подати нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_11 від 07 листопада 2018 року до суду першої інстанції.

Більш того, нотаріально посвідчена заява не є письмовим доказом у розумінні цивільного процесуального законодавства, оскільки у ній безпосередньо не викладені дані про обставини, які мають значення для справи, а лише наводяться пояснення третьої особи щодо таких обставин, при цьому слід зазначити, що особа, якій відомі будь-які обставини щодо справи, має статус свідка і допитується судом (ст.ст. 69, 91, 230 ЦПК України).

Колегія суддів, також звертає увагу на те, що представником ОСОБА_2 заявлено клопотання у суді апеляційної інстанції про виклик свідків, однак адвокатом Гудима І.Б., не було наведено жодної підстави порушення строків при наданні доказу, тому в задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки договір № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року судом визнаний неукладеним та таким, що не відповідає ст. 638 ЦК України, колегія суддів зазначає, що є неукладеним і договір поруки ПП «ЮГ СЕРВІС ЛТД», який виник із договору № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року стосовно поруки ПП «ЮГ СЕРВІС ЛТД» за зобов`язаннями ТОВ «ДЗОВ «Примор`я», що виникли із договору № 12/2/14 від 12 лютого 2014 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, що суд дійшов до помилкового висновку про відсутність у позивача права на позов, оскільки договір відступлення права вимоги (цесії) від 17.04.2017 року, укладений між ТОВ «Фарм-ОД» та ОСОБА_2 є неукладеним, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки не є укладеним договір відступлення права вимоги, так як накладні та акти прийняття виконаних робіт,які б створювали для ПАТ «ДЗОВ «Примор`я» відповідні правові наслідки матеріали справи не містять, а доказів на підтвердження наявності належного оформлення договору і розміру заборгованість, зокрема, підписання від імені замовника/покупця уповноваженою особою із зазначенням прізвища, посади та інших даних, які дають можливість її ідентифікувати матеріали справи не містять.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 серпня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра