Дата документу 03.07.2020 Справа № 554/6123/19
Провадження № 2/554/1783/2020
23 червня 2020 року місто Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації,
08.07.2019 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_2 було розміщене повідомлення у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, автором якої є сам ОСОБА_2 (на сторінці за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 наступного змісту, яка містить на думку позивача недостовірну інформацію:
«...прокуратура Полтавської області кришує вбивцю
ОСОБА_3 вам, мої друзі, що ОСОБА_4 (в) є вбивцею і аферистом! У далекому 1998 - му році він посеред вулиці, пострілом в обличчя вбив ОСОБА_5 . Переховувався, змінив прізвище (добавивши букву В) і купивши суд, знову з`явився в Полтаві.
І зараз обласний прокурор ОСОБА_6 кришує НЕЗАКОННУ діяльність афериста і вбивці ОСОБА_7 (ва)!
І це є реальне обличчя прокуратури, правоохоронного органу, яких чесних людей переслідує, а вбивці дає зелене світло на грабунок наших надр!!!....».
Позивач вважає, що відповідач, як автор вказаних висловлювань, принизив його особисту честь, гідність та ділову репутацію, указані дії відповідача призвели до негативної соціальної оцінки особистості позивача в очах оточуючих, так як персональна сторінка відповідача є у відкритому доступі.
Указаними діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 100 000,00 грн.
Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду.
Ухвалою суду від 05.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 04.09.2019, зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву.
Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав.
Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Суддею встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_2 було розміщене повідомлення у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, автором якої є ОСОБА_2 , наступного змісту:
«...прокуратура Полтавської області кришує вбивцю
ОСОБА_3 вам, мої друзі, що ОСОБА_4 (в) є вбивцею і аферистом! У далекому 1998 - му році він посеред вулиці, пострілом в обличчя вбив ОСОБА_5 . Переховувався, змінив прізвище (добавивши букву В)і купивши суд, знову з`явився в Полтаві.
І зараз обласний прокурор ОСОБА_6 кришує НЕЗАКОННУ діяльність афериста і вбивці ОСОБА_7 (ва)!
І це є реальне обличчя прокуратури, правоохоронного органу, яких чесних людей переслідує, а вбивці дає зелене світло на грабунок наших надр!!!....»
(посилання: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
На думку сторони позивача, викладена у вказаній статті інформація, є недостовірною та такою, що принижує особисту його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки призвела до негативної соціальної оцінки особистості позивача в очах оточуючих, так як персональна сторінка відповідача є у відкритому доступі.
Конституцією кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ч. 4 ст. 32 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими гл.3 цього кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до ст. ст. 297, 299 ЦК кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Під діловою репутацією особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст.10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 6.10.2015).
Суд враховує правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у п.39 рішення ЄСПЛ від 28.03.2013 у справі «Нова Газета» і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У п.75 рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.
У ч. 2 ст. 302 ЦК передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності.
Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила.
Наведена у пості відповідача інформація стосується певної фактичної поведінки позивача, наявність якої позивач заперечує. Відповідач зміст своїх висловлювань у листі не розцінював як оціночні судження, а наполягав на правдивості фактів, висловленим ним на його персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook».
Отже, підстав вважати, що, викладені відповідачем на своїй персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» факти щодо поведінки (дій) позивача, є оціночними судженнями, немає.
Відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці ЄСПЛ при тлумаченні ст.10 конвенції.
Проте у спірному випадку конкретні факти поведінки (дій) позивача, зазначені відповідачем на своїй персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» можливо перевірити, і достовірність таких повідомлених фактів має довести насамперед відповідач.
Ураховуючи викладене, відомості стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у повідомленні, яке опубліковане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на своїй персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» є такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію позивача.
Також на підставі ст.141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати з оплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 32, 201, 275, 277, 297, 299, 302 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суддя
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації, - задовольнити.
Визнати такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію відомості стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у повідомленні, яке опубліковане ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на своїй персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook», наступного змісту:
«...прокуратура Полтавської області кришує вбивцю ОСОБА_8 !
ОСОБА_9 вам, мої друзі, що ОСОБА_4 (в) є вбивцею і аферистом! У далекому 1998 - му році він посеред вулиці, пострілом в обличчя вбив ОСОБА_5 . Переховувався, змінив прізвище (добавивши букву В)і купивши суд, знову з`явився в Полтаві.
І зараз обласний прокурор ОСОБА_6 кришує НЕЗАКОННУ діяльність афериста і вбивці ОСОБА_7 (ва)!
І це є реальне обличчя прокуратури, правоохоронного органу, яких чесних людей переслідує, а вбивці дає зелене світло на грабунок наших надр!!!....»,
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_1 ) в якості спростування помістити у себе на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» текст резолютивної частини рішення суду в 15-ти денний термін після набрання рішенням законної сили без будь-яких особистих або інших коментарів.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок).
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
1.Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
2.Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий.
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення суду складено 03.07.2020 року.

Суддя Н.В.Тімошенко