Справа № 263/8850/20
Провадження № 4-с/263/37/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2020 року місто Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Федоренко Т.І., при секретарі Диміч Т.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої службиу у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження,
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження, в якій просив визнати незаконною постанову держвиконавця про закінчення виконавчого провадження, визнати незаконними дії держвиконавця в частині повернення виконавчого листа, просив зобов`язати держвиконавця скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, також просив накласти арешт на все майно боржника та розглянути позовну заяву.
В обґрунтування скарги зазначає, що 20.04.2001 року він надав ОСОБА_2 в борг 550 доларів США. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя по справі 2-2251/10 від 14.07.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 4345 грн (550 доларів США). На момент відкриття виконавчого провадження сума богу складала 3974,51 грн. Вважає, що з ОСОБА_2 було стягнуто 202,954 доларів США (4335,12грн.), тому ще підлягає стягненню сума боргу 347,05 доларів США, оскільки при стягненні суми боргу виплати повинні проводитись по курсу НБУ на момент стягнення.
Скаржник до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя надав суду відзив, в якому зазначив, що 13.03.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2251/10 від 14.07.2010 року, виданого 16.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4345 грн (550 доларів США). Копія постанови сторонами не оскаржувалась. Станом на 11.06.2013 року залишок суми боргу складав 3974,51 грн. За період з 24.06.2019 року по 07.07.2020 року на рахунок стягувача було перераховано кошти на загальну суму 3974,51, які були стягнуті з державної соціальної допомоги по інвалідності боржника. 09.07.2020 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду. Просив у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити, оскільки за текстом виконавчого документу стягненню підлягало 4345 грн(550 доларів), а не 550 доларів по курсу на момент стягнення боргу.
Третя особа ОСОБА_2 надав заперечення на скаргу, в яких зазначив, що відповідно до рішення суду від 14.07.2010 року з нього було стягнуто на користь ОСОБА_1 4345 грн. (550 доларів США). Вказане рішення було оскаржене ОСОБА_1 в апеляційному порядку, але ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15.10.2010 року вказане рішення залишено без змін та набрало законної сили. У апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оскаржував рішення суду в частині визначення грошового еквівалента суми боргу. Просив розглянути скаргу за його відсутності та у задоволенні скарги відмовити.
Згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом установлено, що 13.03.2019 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2251/10 виданого на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 14.07.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4345 грн (550 доларів США). Станом на 11.06.2013 року залишок суми боргу складав 3974,51. За період з 24.06.2019 року по 07.07.2020 року на рахунок стягувача було перераховано кошти на загальну суму 3974,51, які були стягнуті з державної соціальної допомоги по інвалідності боржника.
09.07.2020 року заступником начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 3 ч.1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад здійснення виконавчого провадження є законність.
Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.
Згідно з статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Враховуючи те, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 14.07.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто саме 4345 грн (550 доларів США), рішення не оскаржувалось в частині грошового еквіваленту суми боргу та набрало законної сили, на даний час рішення суду виконано в повному обсязі, за таких обставин суд приходить до висновку що дії державного виконавця при винесенні постанови про закриття виконавчого провадження є правомірними, а постанова відповідає вимогам чинного законодавства.
Щодо вимог скаржника про накладення арешту на все майно боржника та розглянути позовну заяву, суд зазначає, що такі вимоги не є предметом розгляду судді під час розгляду скарги на дії або рішення державного виконавця.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у задовленні скарги ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись статтями 447-453 ЦПК України, суд
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження - відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області або безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя Т.І.Федоренко