Справа № 463/4049/17 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/132/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Іванова О.О.

з участю:представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шкодяк І.А., представника відповідача-адвоката Крупник П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 29 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PSU Україна», про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 463/4049/17 (провадження № 2/463/201/19) за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «PZU Україна» про відшкодування шкоди.

Заяву мотивує тим, що при ухваленні 25.09.2019 року рішення у справі № 463/4049/17 (провадження № 2/463/201/19) не було вирішено заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідачів 3% річних за невиконання зобов`язання та збитків, завданих інфляцією відповідно до ст.625 ЦК України.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу оскаржила позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що суд не звернув увагу на те, що у позовній заяві є вимога про стягнення з відповідачів 3% річних за невиконання зобов`язань та збитків заподіяних інфляцією. Ці позовні вимоги були предметом дослідження у суді , сторони давали пояснення щодо цих обставин , представник позивача підтримував вимоги у судових дебатах, однак ці позовні вимоги не вирішені, та суд відмовився усунути цей недолік шляхом ухвалення додаткового рішення, що є порушенням п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення 3% річних за невиконання зобов`язань та збитків , заподіяних інфляцією задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.374 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Постановляючи ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача в судовому засіданні не провів нових розрахунків відповідно до висновку №4862 судової експертизи, а тому суд не досліджував зазначені позовні вимоги.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду.

В результаті дослідження матеріалів справи, судом апеляційної інстанції не виявлено письмової заяви про те, що позивач чи її представник відмовляється від позовних вимог про стягнення 3% річних та збитків завданих інфляцією, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутність нових розрахунків є підставою для не вирішення зазначеної позовної вимоги та не наведення у рішенні суду мотивів щодо відсутності чи наявності підстав для задоволення такої вимоги.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.1 ч.1 ч.2, 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відтак висновок, суду про відмову в ухваленні додаткового рішення є помилковим, а тому заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно направити в суд першої інстанції на новий розгляд, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити нове судове рішення у випадку відсутності мотивів суду та оцінки доказів з приводу позовних вимог щодо 3% річних та збитків завданих інфляцією.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.,379 ч.1 п.4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 29 листопада 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, направити в суд першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, відповідно до п.2 ч.1 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк