Справа № 642/321/20
Провадження 2/642/545/20
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Конєвої А.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтовані позовних вимог вказав, що 05.09.2017 відповідачем було написано розписку про зобов`язання виплатити позивачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 336890 грн. за користування нежитловими приміщеннями. Згідно розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти протягом дванадцяти місяців, однак до цього часу борг відповідачем не повернутий.

Просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у сумі 336890 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача ОСОБА_3. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Просив розглядати справи без його участі. Надав письмові заперечення щодо позову в яких вказав, що грошові кошти від позивача не отримував, договір позики з позивачем не укладався. Він дійсно написав розписку, але договір оренди не був укладений і тому відсутні підстави для повернення грошових коштів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно письмової розписки, складеної 05.09.2017 ОСОБА_2 зобов`язався виплатити позивачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 336890 грн. за користування нежитловими приміщеннями (оренду магазина) розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Так, суд, дослідивши вказану розписку, на яку позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог до відповідача, встановив, що дана розписка не містить умови отримання відповідачем в борг у позивача певної суми грошових коштів, дати отримання коштів, а тому дана розписка не може бути підтвердженням укладення між сторонами саме договору позики та його умов, і, як наслідок, обов`язки за договором позики за цією розпискою у відповідача перед позивачем не виникають.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності в нього правовідносин з відповідачем ОСОБА_2 за договором позики, вказана розписка дану обставину не доводить, то підстав для стягнення з нього (відповідача) на користь позивача боргу за цією розпискою суд не вбачає, у зв`язку з чим вважає необхідним у задоволенні позову відмовити за його недоведеністю.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судовий збір покласти на позивача.

Керуючись ст.202,207,1046,1047,1049 ЦК України, ст. 10-13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 серпня 2020 року.

Суддя А.М. Гримйло