Справа № 510/1868/19
Провадження № 2/510/287/20

У Х В А Л А

31.01.2020 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі : головуючого судді - Дудник В.І.;

за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ТОВ «Ренійський міськоопринокторг») про виселення та вселення, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника ОСОБА_3 О ОСОБА_4 , звернувся із позовом до ОСОБА_2 із вимогами про виселення та вселення у торгівельний павільйон площею 63 кв.м., розташований на території ТОВ «Ренійський міськоопринокторг» в АДРЕСА_1 Рені по АДРЕСА_2 , стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою судді Дудник В.І. 06.12.2019 р. було відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання на 17.12.2019 р. Проведення підготовчого судового засідання неодноразово відкладалося за неявкою сторін. У судове засідання 31.01.2020р. сторони знов не явились. Від представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надійшла заява про відвід судді, головуючому у справі, від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 заява про проведення судового засідання без його участі, причому розгляд питання про відвід судді представник позивача поклав на розсуд суду.

Мотивуючи заявлений відвід, представник відповідачки вказала, що п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України встановлює підстави для відводу судді, серед яких є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Так, нею було зазначено, що в провадженні судді Дудник В.І. Ренійського районного суду Одеської області перебувало цивільне провадження - справа №510/315/16, по якій було ухвалено судове рішення, яке набрало чинності.

Судовий розгляд по вказаній справі проводив цей же суддя, предметом спору було нерухоме майно, яке також є предметом спору у даній справі. Розглядаючи спір по справі №510/315/16, суддя фактично висловив свою думку щодо вирішення спору між сторонами, що виключає розгляд спору у справі №510/1868/19. Отже, представник відповідачки наполягає на тому, що суддя Дудник В.І., ухвалюючи рішення Ренійського районного суду від 13.09.2017р . по справі №510/315/16, фактично надав оцінку доказам зазначеного спору, які одночасно являються доказами у справі №510/1868/19, висловив думку щодо вирішення спору по суті у справі.

Виходячи з вищенаведеного, у відповідачки є сумніви в неупередженості й об`єктивності судді Дудник В.І. при розгляді даної справи.

Вивчивши доводи представника відповідачки, який виклав мотиви у заяві, та обґрунтував заявлений відвід, вивчивши матеріали справи, суд, виходячи з положень ст.36, ст.ст. 39-40, 43 ЦПК України, приходить до висновку, що зобов`язаний задовольнити заявлений відвід.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань судочинства та ухвалення законних та обґрунтованих рішень у судових справах є інститут відводу (самовідводу) судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви (Неупередженість суду (суддів) у контексті практики Європейського суду з прав людини). Свого часу Європейський суд з прав людини встановив, що вимога «неупередженість» має два аспекти. По-перше, суддя повинен бути вільний від особистих упереджень та пристрастей. По-друге, він повинен виключати будь-які обґрунтовані сумніви щодо нього.

Національне законодавство встановлює таку підставу відводу, як наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості судді.

Незалежність суддів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (висновок №1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

Незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів… Судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення (Висновок №1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема, верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини

кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» від 09.11.2006р. зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується , поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010р. для забезпечення існування неупередженості суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007р. суд нагадує, що «безсторонність» в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти , що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все,сторонам у процесі.

Згідно із п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Відповідно до ч.2 ст.39 ЦПК України встановлено, що за наявності підстав, зазначениху статтях 36-38 ЦПК України Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Враховуючи все вищенаведене та категоричність позиції представника відповідачки, відсутність будь-яких заперечень у представника позивача з цього питання, з метою зміцнення високої довіри громадян до суду, висновків Європейського суду з прав людини з цього питання, запобігання безпідставним обвинуваченням на адресу головуючого по справі у нібито необ`єктивності та упередженості при розгляді даної справи, суд приходить до висновку, що з урахуванням ситуації, що склалась, положень ст. 36 ЦПК України, наявності у сторони по справі переконання про наявність обставин, які викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості судді, заяву позивача про відвід головуючого по справі доцільно задовольнити, а справу передати для розгляду іншому судді.

Керуючись ст.ст. 36, 39 - 41 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

По цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ТОВ «Ренійський міськоопринокторг») про виселення та вселення, стягнення матеріальної та моральної шкоди заявлений головуючому по справі відвід задовольнити.

Справу передати для перерозподілу іншому судді через канцелярію суду відповідно до вимог ст. 41 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.І. Дудник