Справа № 524/1763/20
Провадження № 2-з/524/72/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року Суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука Предоляк О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у об`єднаній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської радипро розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває об`єднана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської радипро розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

06.08.2020 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 подана заявапро забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 чинити перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання ОСОБА_2 періодично надавати ОСОБА_1 сина ОСОБА_3 , для забезпечення спілкування сина з його матір`ю, а саме з 18 год. неділі до 18 год. середи, щотижня кожного місяця до ухвалення рішення у справі.

В обґрунтування заяви зазначає, 30.04.2020 року ОСОБА_2 взяв сина до себе, щоб провести з ним час, погодивши з нею дату повернення дитини 03.05.2020 року та після цього сина ОСОБА_3 не повернув. З 30.04.2020 року позивач не має змоги бачитися з сином, забезпечувати свою участь у житті та виховані дитини, оскільки відповідач чинить у цьому перешкоди не надає дитину матері, уникає будь-якої можливості їх спільного спілкування, навіть телефоном. Телефоні розмови з сином відбуваються під контролем ОСОБА_2 . Дитина повністю ізольована від матері та фактично перебуває під психологічним тиском відповідача та його батьків. За таких обставин дитині доводиться змінювати своє звичне життя та середовище, а повне ізолювання дитини від матері з боку відповідача може сформувати наявність психологічних травм у дитини, що в подальшому може унеможливити виконання судового рішення про визначення місця проживання дитини.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що поки в суді буде розглядатися справа, син ОСОБА_3 може втратити зв`язок з матір`ю. А після винесення судом рішення яким буде визначено місце проживання дитини з матір`ю, позивач буде позбавлена реальної можливості виконати рішення суду, оскільки дитина остаточно буде налаштована відповідачем та його родичами проти рідної матері.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansenv. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Згідно статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до приписів статей 141, 153 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1- 3 статті 157 СК України).

Зустрічі матері ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків і ця обставина відповідає законним інтересам як матері так і дитини, що в подальшому може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Порівнявши, при цьому, негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову (встановлення графіку зустрічей матері з сином ОСОБА_3 ) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрату емоційного зв`язку між позивачем і дитиною внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу), з урахуванням законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати ОСОБА_2 періодично надавати ОСОБА_1 сина ОСОБА_3 , для забезпечення спілкування сина з його матір`ю, а саме з 18 год. неділі до 18 год. середи, щотижня кожного місяця до ухвалення рішення у справі.

Стягувач - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Боржник ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С.Предоляк