Справа № 127/3227/16-ц
Провадження № 2/127/178/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мироненко В.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Мишковської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом,-

В С Т А Н О В И В :

19.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 31.10.2006 року, який ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2006 року залишено без змін, у справі №1-97/06 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі. Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

В результаті незаконних дій ОСОБА_3 у позивача ОСОБА_1 відбулась стійка втрата працездатності на 10 відсотків, що підтверджується актом додаткового судово-медичного дослідження (обстеження) Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №2657 від 18.10.2005 року та висновком комісійної судово-медичної експертизи Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №83-к від 05.07.2006 року в рамках кримінальної справи №1-97/06.

Від травми, отриманої у 2004 році з вини ОСОБА_3 стан здоров`я позивача погіршився. Це призвело до того, що починаючи з 2013 по 2015 роки позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в міській клінічній лікарні №1 м. Вінниця з приводу перенесеної закритої черепно-мозкової травми (2004 рік), струсу головного мозку, на що вказують виписки із історії хвороби №9221 від 14.10.2013 року, №5242 від 04.06.2014 року, №3623 від 28.05.2015 року, №9998 від 11.12.2014 року, №8045 від 27.11.2015 року.

У зв`язку із проходженням стаціонарного лікування позивач не працював з 04.10.2013 року по 14.10.2013 року, що складає 11 робочих днів, і призвело до зменшення заробітку позивача, при середньомісячній заробітній платі штатного працівника в м. Вінниці за 2013рік в 2 894,00 грн.

У 2014 році позивач двічі проходив лікування в міській клінічній лікарні №1 м. Вінниця з 27.05.2014 року по 04.06.2014 року та з 02.12.2014 року по 11.12.2014 року, що складає 19 робочих днів, при середньомісячній заробітній платі штатного працівника м. Вінниці за 2014 рік в 3 071,00 грн.

У 2015 році позивач також двічі знаходився на лікуванні в міській клінічній лікарні №1 м. Вінниця з 19.05.2015 року по 28.05.2015 року та з 18.11.2015 року по 27.11.2015 року, що складає 20 робочих днів, при середньомісячній заробітній платі штатного працівника м. Вінниці за 2015 рік в 3 532,00 грн.

Також, при проходженні стаціонарного лікування в міській клінічній лікарні №1 м. Вінниця позивач був змушений по рецептурі купувати ліки за власний рахунок на загальну суму 2 796,13 грн.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь: 2 796,13 грн. кошти за придбані ліки; 7 816,00 грн. компенсація втраченого заробітку за дні перебування на стаціонарному лікуванні у міській клінічній лікарні №1 м. Вінниця; кошти щодо втрати загальної працездатності за період, починаючи з 01.09.2010 року; 20,40 грн. кошти за отримання довідки з Головного управління статистики у Вінницькій області (а.с.1-3 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2016 року позовну заяву позивача було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.20 т.1).

На виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2016 року 03.03.2016 року позивачем було надано уточнюючу заяву, в якій останній деталізовано виклав розрахунок компенсації втраченого заробітку за дні перебування на стаціонарному лікуванні у міській клінічній лікарні №1 м. Вінниця на суму 7 816,00 грн., а також здійснив обрахунок розміру втрати загальної працездатності за період, починаючи з 01.09.2010 року по 28.02.2016 року включно, що склало 18 866,80 грн. (а.с.23-24 т.1).

Згідно актового запису про смерть №836 від 21.03.2016 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років у м. Вінниці помер ОСОБА_3 (а.с.45 т.1).

У зв`язку зі смертю відповідача та зважаючи, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.06.2016 року провадження у справі було зупинено до закінчення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.74 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2016 року залучено до участі у розгляді справи ОСОБА_2 в якості правонаступника відповідача ОСОБА_3 , який вибув із процесу у зв`язку зі смертю (а.с.132 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом, в частині позовних вимог, що стосуються стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 відсотків втрати працездатності за період з 01.09.2010 року по 01.09.2013 року та витрат понесених в результаті отримання довідки з Головного управління статистики у Вінницькій області у розмірі 20,40 грн. провадженням закрито (а.с.162-163 т.1).

19.02.2018 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на його користь: 84 262,40 грн. кошти в рахунок компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом за період з 01.09.2013 року по 01.10.2017 року; 16 523,00 грн. компенсацію втраченого заробітку за дні перебування на стаціонарному лікуванні у міській клінічній лікарні №1 м. Вінниця; 12 787,65 грн. кошти за придбання ліків; 40,80 грн. кошти за отримання довідок з Головного управління статистики у Вінницькій області; а також витрати на оплату експертизи у сумі 5 000 грн. (а.с.31-33 т.2).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2018 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до свого провадження суддею Луценко Л.В. (а.с.115 т.2).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 збільшені позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Мишковська Т.М. збільшені позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні останніх відмовити у зв`язку з недоведеністю, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась.

Заслухавши пояснення учасників справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, матеріалами цивільної справи Вінницького міського суду Вінницької області №127/20006/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про компенсацію втраченого заробітку, завданого каліцтвом, медичні карти стаціонарного хворого №4047/409, №3854/426, №3437 МКЛ №2, медичні карти стаціонарного хворого №3614, №9221, №5242, №9998, №3623, №8045 МКЛ №1, медичні карти стаціонарного хворого №2547, №1807, №11617 Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, медичні амбулаторні картки, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Відповідно до вироку Староміського районного суду м. Вінниці від 31.10.2006 року, який ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2006 року залишено без змін, у справі №1-97/06 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі. Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки (а.с.25-29, 9-10 т.1).

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що 21.04.2004 року, близько 16.45 год., знаходячись на подвір`ї спільного користування будинків № АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , маючи умисел на завдання тілесних ушкоджень на ґрунті неприязних відносин, ОСОБА_3 почав сварку зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_1 , що переросла у бійку. В ході бійки підсудний наніс ОСОБА_1 кілька ударів кулаком в обличчя. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 27.12.2005 року №3522 незаконними діями підсудного ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани та синця на обличчі, двох крововиливів та садна слизових оболонок верхньої та нижньої губи справа, забою м`яких тканин ділянки лівого плечового суглобу, які потягнули за собою стійкі порушення з боку центральної нервової системи у вигляді легких вестибуло-атактичного і церебрастенічного синдромів, що стоять у причинному зв`язку з вказаним струсом головного мозку і становлять 10% стійкої втрати загальної працездатності. Дані тілесні ушкодження належать до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою стійкої втрати загальної працездатності.

За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Із змісту вищенаведеної статті, яка встановлює порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, вбачається, що об`єктом відшкодування є не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа внаслідок завдання їй такої шкоди, тобто заробітна плата (дохід) втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Ступінь втрати потерпілим працездатності (майнових втрат) у зв`язку з нещасним випадком, визначається в процентах лікарською комісією.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку або зменшення його у зв`язку з каліцтвом, встановлюється в процентах до цього заробітку, що відповідають ступеню втрати ним професійної працездатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Докази мають бути належними, тобто містити інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України); допустимими, тобто одержаними з дотриманням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України); достовірними, тобто на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України); та достатніми які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Безумовно, що належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у даній справі про компенсацію втраченого заробітку, завданого каліцтвом, є висновок судово-медичної експертизи, яким встановлюється як процент втрати працездатності, так і причинно-наслідковий зв`язок між травмою та втратою працездатності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.04.2017 року у даній цивільній справі було призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, на вирішення яких було поставлено наступні питання: 1) Чи підтверджується характер і ступень ушкодження здоров`я ОСОБА_1 від завданих йому травм у 2004 році по кримінальному провадженні на період його лікування у стаціонарі МКЛ №1 м. Вінниця, починаючи з вересня 2013 року? 2) Чи наявні в ОСОБА_1 станом на даний час та станом на період його перебування на стаціонарному лікуванні в МКЛ №1 м. Вінниця, починаючи з вересня 2013 року (матеріали справи а.с.4-8, 90, 94, 125) ушкодження здоров`я, які виникли в результаті отриманих ним тілесних ушкоджень, внаслідок вчинення відносно нього 21.04.2004 року ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (обставини вчинення злочину згідно вироку а.с.25-29)? 3) Чи наявна в ОСОБА_1 втрата або зменшення професійної чи загальної працездатності, що стоїть в причинному зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, внаслідок вчинення відносно нього 21.04.2004 року ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (обставини вчинення злочину згідно вироку а.с.25-29), в період з вересня 2013 року по дату проведення експертизи, якщо так то чи стійка відповідна втрата або зменшення професійної чи загальної працездатності і який відсоток такої втрати або зменшення (а.с.176 т.1)?

Згідно висновку експертів КУ «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №87-к від 15.12.2017 року за результатами проведеної комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що на підставі вивчення матеріалів цивільної справи, комісійного судово-медичного обстеження ОСОБА_1 та доданих судом медичних документів судово-медична комісія дійшла до таких висновків.

Згідно медичної документації, яка включає дані медичних карт амбулаторного хворого, результатів інструментальних методів обстеження та дані судово-медичних обстежень і експертиз, проведених у 2004, 2005 та 2006 роках, ОСОБА_1 21.04.2004 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця на обличчі, двох крововиливів та садна слизових оболонок верхньої та нижньої губи справа зі струсом головного мозку, який викликав 10% стійкої втрати загальної працездатності, а також забою м`яких тканин ділянки лівого плечового суглобу.

Судово-медична комісія уточнює висновки попередніх судово-медичних експертиз в частині встановлення характеру тілесних ушкоджень та встановлення стійкої втрати загальної працездатності у відсотках і підтверджує висновки попередніх експертиз у частині встановлення локалізації та давності заподіяння тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 , а саме, що у нього мали місце: забійна рана в ділянці правої надбрівної дуги, синець в ділянці правого ока, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, крововилив і садно на слизовій оболонці нижньої губи зі струсом головного мозку та забій м`яких тканин в ділянці лівого плечового суглобу та надпліччя, доповнюючи його розривом довгої головки біцепсу (ультразвукове дослідження плечових суглобів від 15.07.2014 року) та пошкодження ротаторної манжети лівого плечового суглобу (МРТ-діагностика Нейромед від 20.07.2014 року), які заподіяні 21.04.2004 року спричинені дією тупих предметів і належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою стійкої втрати працездатності менш ніж на третину (пункти 2.2.1. г/ Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

На даний час наслідками описаної вище травми у ОСОБА_1 є: черепно-мозкової травми вазо-вегетативний і вестибуло-атактичний синдром, а також церебростенічний синдром з рідкими епілептиформними нападами, що складає згідно ст.4 10% стійкої втрати загальної працездатності; травми лівого плечового суглобу остеоартроз з помірною деформацією лівого плечового суглобу, атрофією м`язів плеча, зниженням сили кінцівки, обмеженням рухів у плечовому суглобі, що згідно ст.88 а) становить 15% стійкої втрати загальної працездатності. Для визначення відсотків втрати загальної працездатності комісією використано «Таблица процентов утраты общей трудоспособности в результате различных травм…» Інструкції Міністерства Фінансів СРСР «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы» №2 від 08.01.1986 року.

Таким чином, сумарно стійка втрата загальної працездатності у ОСОБА_1 складає 25%.

Крім того, судово-медична експертна комісія вважає, що втрата професійної працездатності у ОСОБА_1 за наслідками перенесеної ним травми у 2004 році, згідно «Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», які затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.06.2012 року №420 (у теперішньому використанні МСЕК), становить 40%: стійкі наслідки струсу головного мозку вазо-вегетативного синдрому (згідно таблиці 1 №з/п 1.1. а) складає 5%); епілептиформного синдрому (згідно таблиці 1 №з/п 1.8. а) складає 20%; стійкі наслідки травми лівого плечового суглобу та надпліччя (згідно таблиці 9 №з/п 3.3.1. а) складає 15%).

ОСОБА_1 хворіє відкрито-кутовою глаукомою, енцефалопатією змішаного ґенезу, вертебробазилярною недостатністю, застарілим пошкодженням медіального меніску лівого колінного суглобу з післятравматичним гемартрозом, а також варикозним розширенням вен нижніх кінцівок з наступною флебектомією. Ці хвороби та ушкодження не стоять у причинно-наслідковому зв`язку з перенесеною у 2004 році травмою.

ОСОБА_1 після 2004 року неодноразово амбулаторно та стаціонарно лікував у МКЛ №1 м. Вінниці хронічні захворювання та травми, в тому числі і наслідки перенесеної травми 2004 року (а.с.226-237 т.1).

Проте, до вказаного висновку експертів №87-к від 15.12.2017 року суд ставиться критично, зокрема, в частині причинно-наслідкового зв`язку отриманих позивачем травм 2004 року та хвороб, виявлених у позивача під час проведення даної судово-медичної експертизи та містить ряд інших розбіжностей, що викликає сумніви в його правильності та обґрунтованості.

Так, у висновку експертів КУ «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №87-к від 15.12.2017 року вказуються наступні наслідки травми 2004 року:

1) епілептиформний синдром, який, на думку експертів, пов`язується з наслідками травм 2004 року та є причиною стійкої втрати професійної працездатності (20%). Проте, даний висновок спростовується історіями хвороб Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка №№2547, 1807, 11617, відповідно до яких вперше судомні напади з втратою свідомості у позивача були в 1974 році та останньому на протязі 1974-1980 років виставлявся діагноз: Епілептична хвороба з важкими характерологічними змінами особистості і частими дисфоріями. При проведенні електроенцефалографії в 1974 році відмічались незначні загальномозкові зміни біоелектричної активності з явищами подразнення, судомна готовність головного мозку, що свідчить про зміни в центральній нервовій системі ще задовго до події 21.04.2004 року, а тому існують об`єктивні сумніви вважати, що судомний напад, який виник 05.05.2005 року, не пов`язаний з пригодою 21.04.2004 року, оскільки вказані судомні напади були у позивача в анамнезі до вказаної пригоди;

2) стійкі наслідки струсу головного мозку вазо-вегетативний синдром, який, на думку експертів, пов`язується з наслідками травм 2004 року та є причиною стійкої втрати професійної працездатності (5%). Проте, причинно-наслідковий зв`язок вказаного синдрому з наслідками одержаних позивачем травм у 2004 році спростовується медичними документами, які були оглянуті судом в судовому засіданні. Так, згідно історії хвороб Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка №№2547, 1807, 11617 вбачається, що позивач в 4 місяці переніс травму голови без втрати свідомості (№2547), в 6-ти річному віці мав місце забій м`яких тканин голови (1807), в 1974-1980 роках судомні напади з втратою свідомості (№№2547, 1807, 11617). А, згідно даних медичної карти №4047/409 стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення МКЛ №2 05.05.2005 року ОСОБА_1 поступив у відділення в результаті судомного нападу з втратою свідомості. Також, у вказаній медичній карті є виписка з медичної карти амбулаторного хворого поліклінічного відділення МКЛ №2 на ім`я позивача від 05.05.2005 року, повний діагноз: Стан після ЗЧМТ (02.2005). Струс головного мозку. Остеохондроз поперекового відділу хребта з больовим корінцевим синдромом. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного ґенезу (гіпертонічна, посттравматична) з вестибулоатактичним синдромом. Анамнез: в лютому 2005 року переніс ЗЧМТ, лікувався в нейрохірургічному відділенні МКЛ №2. Проте, вказані вище обставини не були досліджені судовими експертами та останніми не було надано належної оцінки вказаним обставинам у своєму висновку;

3) стійкі наслідки травми лівого плечового суглобу та надпліччя, які, на думку експертів, пов`язується з наслідками травм 2004 року та є причиною стійкої втрати професійної працездатності (10%). Проте, згідно даних медичної карти №3854 стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення МКЛ №2 вбачається, що ОСОБА_1 поступив у відділення 22.04.2004 року зі скаргами на біль в лівому плечовому суглобі та лівій половині грудної клітки. Попередній діагноз: Забій лівого плечового суглобу та надпліччя. Забій лівої половини грудної клітки. 23.04.2004 року позивачу була проведена рентгенографія лівого плеча (суглобів) і лівої половини грудної клітки, в результаті якої кістково-травматичної патології у позивача не виявлено (26.04.2004 року). Більше того, діагноз: Травма лівого плечового суглобу не значиться, ані в акті додаткового судово-медичного дослідження потерпілого ОСОБА_1 від 18.10.2005 року №2657 (а.с.27 т.1), ані у висновку комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінальної справи №1-97/06 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України від 05.10.2006 року №83-к (а.с.30-36 т.1), оскільки у вказаних документах судовими експертами лише встановлено у позивача діагноз: Забій м`яких тканин в ділянці лівого плечового суглобу. Поняття «травма» та «забій» є різними за своєю природою та суттю. А тому, зважаючи на те, що у 2004 році позивачу не було діагностовано травму лівого плечового суглобу, а остання лише виявлена судовими експертами у 2013 році, є всі достатні підстави вважати, що вказана травма могла виникнути після подій 2004 року, що викликає сумнів у правильності висновку експерта №87-к від 15.12.2017 року.

А тому, зважаючи на вищезазначені обставини щодо обґрунтованості висновку експертів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №87-к від 15.12.2017 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2018 року у вказаній цивільній справі було призначено повторну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи і на вирішення яких було поставлено наступні питання: 1) Якими є наслідки ушкодження здоров`я ОСОБА_1 від спричинених йому травм внаслідок вчинення відносно нього 21.04.2004 року ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на період його лікування у стаціонарі МКЛ №1 м. Вінниця, починаючи з вересня 2013 року по даний час? 2) Чи можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між травмами, спричиненими ОСОБА_1 внаслідок вчинення відносно нього ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та захворюваннями, що має ОСОБА_1 на період його лікування у стаціонарі МКЛ №1 м. Вінниця, починаючи з вересня 2013 року по даний час? 3) Чи існує ймовірність, що ОСОБА_1 міг отримати травми в період після вчинення відносно нього 21.04.2004 року ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, які могли спричинити усі наявні в нього захворювання на період його лікування у стаціонарі МКЛ №1 м. Вінниця, починаючи з вересня 2013 року по даний час? 4) Чи наявна в ОСОБА_1 втрата або зменшення професійної чи загальної працездатності, що стоїть в причинному зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями внаслідок вчинення відносно нього 21.04.2004 року ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в період з вересня 2013 року по дату проведення експертизи? Якщо так, то чи стійка відповідна втрата або зменшення професійної чи загальної працездатності і який відсоток такої втрати або зменшення (а.с.144-145 т.2).

Відповідно до висновку експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21.06.2019 року за результатами проведеної повторної комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що згідно даних завіреної ксерокопії карти виїзду №7 станції швидкої медичної допомоги м. Вінниця від 21.04.2004 року, довідки №8279 від 21.04.2004 року, медичної карти стаціонарного хворого №3854 Вінницької МКЛ №2, медичної карти амбулаторного хворого (яка заведена в 2004 році), копії акту судово-медичного обстеження №1074 від 22.04.2004 року, у гр. ОСОБА_1 станом на 21.04.2004 року - 06.05.2004 року виявлені тілесні ушкодження: Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді забійної рани в правій надбрівній ділянці, синця в правій навколоорбітальній ділянці, крововиливів на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи справа із садном на фоні крововиливу нижньої губи.

При огляді лікарем судово-медичним експертом 22.04.2004 року в ділянці лівого плечового суглобу мав місце набряк м`яких тканин, значний біль при пальпації та при спробі відвести плече, незначна гіпертермічність даної ділянки, але колір шкірних покривів в даній ділянці був не змінений.

При огляді травматологом 22.04.2004 року при пальпації відмічалась болючість в ділянці лівого плечового суглобу, лівої половини грудної клітки та лівої лопатки, активні рухи в плечовому суглобі (відведення) були обмежені, ушкоджень (клінічно) шкірних покривів та кісток не було виявлено. Травматологом був виставлений діагноз: «Забій лівого плечового суглобу та надпліччя. Забій лівої половини грудної клітки». При проведенні рентгенологічного обстеження 23.04.2004 року лівого плечового суглобу та лівої половини грудної клітки (результати якого викладені в медичній карті стаціонарного хворого №3854 за 2004 рік, але рентгенівські знімки не були представлені для проведення даної повторної комісійної судово-медичної експертизи) кістково-травматичної патології не виявлено. Ультразвукового обстеження та магнітно-резонансної томографії лівого плечового суглобу під час лікування з 22.04.2004 року по 05.05.2004 року не проводилося.

Оскільки, в ділянці лівого плечового суглобу та надпліччя, лівої половини грудної клітки не було виявлено будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень, як точок прикладання травмуючої сили, а саме: саден, синців чи ран, та за описом рентгенологічного обстеження не було виявлено ушкоджень кісток цих ділянок, тому діагноз «Забій лівого плечового суглобу та надпліччя. Забій лівої половини грудної клітки» не може бути врахований при встановленні наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, тому що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджений об`єктивними відомостями (згідно примітки до п.4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6«Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»).

Згідно даних медичної карти амбулаторного хворого (яка заведена в 2004 році) при огляді травматологом 07.06.2004 року ОСОБА_1 скаржився на болі в лівому плечовому суглобі, при обстеженні відмічалась болючість при пальпації лівого надпліччя, рухи в ньому були болючі, обмежені. Травматологом був виставлений діагноз: Післятравматичний плече-лопатковий периартрит зліва. Як вже було вказано вище, оскільки в ділянці лівого плечового суглобу та надпліччя не було виявлено будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень, як точок прикладання травмуючої сили, а саме: саден, синців чи ран, та за описом рентгенологічного обстеження не було виявлено ушкоджень кісток цієї ділянки, тому діагноз «Забій лівого плечового суглобу та надпліччя» не може бути врахований при встановленні наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. В зв`язку з цим пов`язати післятравматичний плече-лопатковий периартрит зліва з пригодою 21.04.2004 року не представляється можливим. Крім того, діагноз післятравматичний плече-лопатковий периартрит зліва встановлений лише на підставі суб`єктивних даних та не підтверджений додатковими методами обстеження, які не проводились на той час.

Гр. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.04.2004 року по 05.05.2004 року з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій лівого плеча. Гіпертонічна хвороба II ст. Гіпертензивне серце. Серцева недостатність 0. Забій лівої половини грудної клітки. Забійна рана правої брови. На момент виписки 05.05.2004 року в неврологічному статусі відмічалось наступне: зіниці рівномірні, фотореакція та конвергенція задовільна, корнеальні рефлекси рівномірні, задовільні, ністагм відсутній, сухожилкові рефлекси рівномірні, пожвавлені, симптом Баре відсутній, патологічні рефлекси відсутні, чутливість не порушена, координаторні проби виконує задовільно, в позі ОСОБА_4 похитується, менінгеальні знаки відсутні, гіпергідроз шкіри. Хворий був виписаний з поліпшенням на амбулаторне лікування.

Згідно медичної карти амбулаторного хворого (що заведена у 2004 році) гр. ОСОБА_1 був оглянутий неврологом 06.05.2004 року (на 15 добу від моменту пригоди 21.04.2004 року), при цьому в неврологічному статусі відмічався ністагмоїд при крайніх відведеннях очних яблук, слабкість конвергенції, позитивний симптом Марінеску-Радовичі з обох сторін. Неврологом виставлений діагноз: Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Гіпертонічна хвороба II ст. Призначено фезам по 1 таблетці 2 рази на день, гіпотензивний препарат. Лікарняний лист продовжено з 06.05.2004 року по 15.05.2004 року. За цей період часу хворий ОСОБА_1 неврологом не оглядався, неврологічний статус не описувався. При огляді неврологом 17.05.2004 року в неврологічному статусі змін не відмічалось, лікарняний лист був продовжений ще на 2 дні та рекомендовано приступити до роботи 18.05.2004 року.

07.06.2004 року гр. ОСОБА_1 звернувся зі скаргами на головний біль, головокружіння, слабкість, при цьому артеріальний тиск становив 160/110 мм рт.ст., відмічався акцент II тону над аортою. Лікарем, який його оглядав, був виставлений діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст. В цей же день хворого оглядав невролог, яким патології з боку центральної нервової системи на час огляду не було виявлено. На протязі послідуючих місяців 2004 року по квітень 2005 року гр. ОСОБА_1 неодноразово звертався амбулаторно за медичною допомогою в зв`язку з гіпертонічною хворобою II ступеня, гіпертензивним серцем. З цим же діагнозом знаходився на стаціонарному лікуванні з 13.04.2005 року по 29.04.2005 року. Майже через рік після пригоди 21.04.2004 року знову був оглянутий неврологом 04.05.2005 року. При огляді хворий виказував скарги на головний біль, головокружіння, нестійкість при ході, в неврологічному статусі відмічалась слабкість конвергенції, сухожилкові і періостальні рефлекси рівномірні, чутливість не порушена, похитування в позі Ромберга, координаторні проби з інтенцією. Неврологом був виставлений діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ ступеня змішаного ґенезу (гіпертонічна, післятравматична) з ветибулоатактичним синдромом.

Згідно даних медичної карти №4047/409 стаціонарного хворого МКЛ №2 гр. ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 05.05.2005 року по 20.05.2005 року. На стаціонарне лікування доставлений швидкою допомогою з роботи, де розвинувся судомний напад, в результаті чого отримав травму. Крім того, в представленій медичній карті є виписка із медичної карти амбулаторного хворого поліклінічного відділення міської клінічної лікарні №2, в якій вказано, що ОСОБА_1 в лютому 2005 року переніс закриту черепно-мозкову травму та лікувався в нейрохірургічному відділенні МКЛ №2. При огляді неврологом 18.05.2005 року виставлений діагноз: Проміжний період закритої черепно-мозкової травми. Струс головного мозку (лютий 2005 року). Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта з помірним больовим синдромом, а заключний клінічний діагноз при виписці 20.05.2005 року був виставлений: Віддаленні наслідки закритої черепно-мозкової травми у вигляді енцефалопатії. Гіпертонічна хвороба І ступеня.

Проаналізувавши вище викладене, комісія приходить до висновку, що дисциркуляторна енцефалопатія у гр. ОСОБА_1 пов`язана з тривалим перебігом гіпертонічної хвороби і не має відношення до перенесеної черепно-мозкової травми 21.04.2004 року, оскільки в неврологічному статусі після завершення лікування на 26 добу та через 1 місяць і 17 діб (17.05.2004 року та 07.06.2004 року) будь-якої патології зі сторони центральної нервової системи не відмічалося.

Судомний напад, який виник 05.05.2005 року, не пов`язаний з пригодою 21.04.2004 року, оскільки судомні напади були у гр. ОСОБА_1 в анамнезі до вказаної пригоди, що підтверджується даними медичних карт стаціонарного хворого Вінницької обласної лікарні психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, згідно яких уперше судомні напади з втратою свідомості були в 1974 році та ОСОБА_1 на протязі 1974-1980 років виставлявся діагноз: Епілептична хвороба з важкимихарактерологічними змінами особистості і частими дисфоріями. При проведенні електроенцефалографії в 1974 році відмічались незначні загальномозкові зміни біоелектричної активності з явищами подразнення, судомна готовність головного мозку, що свідчить про зміни в центральній нервовій системі ще задовго до пригоди 21.04.2004 року.

Таким чином, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді забійної рани в правій надбрівній ділянці, синця в правій навколоорбітальній ділянці, крововиливів на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи справа із садном на фоні крововиливу нижньої губи, в сукупності відносяться до ступеня легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я - від 7 до 21 дня (згідно п. 2.3.2.а/, п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»), Лікування понад 21 день за даними представленої медичної карти амбулаторного хворого (яка заведена в 2004 році) не обґрунтоване.

З наданих медичних карт стаціонарного хворого МКЛ №1 відомо, що гр. ОСОБА_1 починаючи з 2013 року по 2018 рік переніс близько 9 транзиторних ішемічних атак, які можуть бути у нього пов`язані із значним звуженням правої вертебральної артерії (за даними заключення магнітно-резонанасної томографії головного мозку від 07.09.2005 року), що є варіантом розвитку даної артерії (за даними заключення дуплексного сканування екстракраніальних відділів брахіоцефальних судин від 09.10.2013 року, 26.05.2015 року, 30.11.2016 року). З 2013 року зміни в неврологічному статусі у ОСОБА_1 прогресують в зв`язку з дисциркуляторною енцефалопатією на фоні гіпертонічної хвороби, аномалії розвитку хребтової артерії та частих транзиторних ішемічних атак.

Згідно даних медичної карти амбулаторного хворого (що заведена в 2013 році) гр. ОСОБА_1 оглянутий травматологом 18.02.2013 року в зв`язку з болями в лівому плечовому суглобі, які хворий пов`язував з фізичним навантаженням. Лікарем-травматологом був виставлений діагноз: Пошкодження лівого біцепса, але будь-яких додаткових обстежень в зв`язку з цим не проводилось.

Згідно виписки №9534, виданої міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги 30.06.2014 року о 22:10 год. (яка наявна в медичній карті амбулаторного хворого, що заведена у 2013 році), ОСОБА_1 отримав травму 30.06.2014 року о 21:30 год. внаслідок побиття. В даному лікувальному закладі був виставлений діагноз: Пошкодження зв`язок лівого плечового пояса. За даними заключення ультразвукового обстеження плечових суглобів від 15.07.2014 року встановлено ознаки післятравматичного розриву довгої головки біцепса зліва, тенденіту підлопаточного м`язу, субакроміального бурситу з обох сторін. За даними заключення магнітно-резонансної томографії лівого плечового суглобу від 20.07.2014 року встановлено післятравматичний артрозо-артрит лівого плечового суглобуІІ ступеня, пошкодження ротаторної манжети лівого плечового суглобу. В зв`язку з ушкодженнями м`язів та зв`язок лівого плечового суглобу, отриманими 30.06.2014 року, ОСОБА_1 неодноразово звертався за медичною допомогою в 2014 році та 2015 році.

Згідно консультативного висновку лікаря-рентгенолога Хмельницької обласної лікарні від 18.04.2019 року на рентгенограмі лівого плечового суглобу ОСОБА_1 від 16.08.2018 року встановлено ознаки деформуючого артрозу лівого плечового суглоба І ступеня та лівого акроміально-ключичного зчленування з помірним зміщенням акроміального кінця ключиці доверху, як наслідок посттравматичних змін, можливо часткового розриву зчленування в минулому. Оскільки при проведенні рентгенологічного обстеження 23.04.2004 року лівого плечового суглобу (результат якого викладений в медичній карті стаціонарного хворого №3854 за 2004 рік, але рентгенівські знімки не були представлені для проведення даної повторної комісійної судово-медичної експертизи) кістково-травматичної патології не було виявлено, тому можна говорити, що частковий розрив лівого акромінально-ключичного зчленування виник уже після пригоди 21.04.2004 року.

Згідно даних завіреної копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3463 науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів ВНУМУ ім. М.І.Пирогова ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в даному закладі з 15.08.2018 року по 03.09.2018 року з діагнозом: Енцефалопатія змішаного ґенезу (гіпертонічна, післятравматична струс головного мозку в 2004 році на ґрунті аномалії розвитку хребтових артерій), з субатрофічними змінами головного мозку, розсіяною неврологічною симптоматикою, вестибулопатією, транзиторними ішемічними атаками (2013 2017 роки), легким когнітивним розладом. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ступеня, ризик судинних ускладнень IV. Гіпертонічна ангіопатія. СН І ст., зі збереженою систолічною та дисистолічною функцією, ІІ ФК. Хронічний стеатогепатит, мінімальна активність. Хронічний гастродоуденіт в стадії ремісії. Деформуючий артроз лівого плечового, колінного суглобів І-ІІ ст. з больовим синдромом, помірними контрактурами. Дрібний рубець лівої брови. Поперековий остеохондроз, порушення функції хребта І ст.

Оскільки, в ході проведення даної повторної комісійної судово-медичної експертизи не встановлено причинного зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями 21.04.2004 року, а саме: закритою черепно-мозковою травмою у вигляді струсу головного мозку, з місцями прикладання травмуючої сили у вигляді забійної рани в правій надбрівній ділянці, синця в правій навколоорбітальній ділянці, крововиливів на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи справа із садном на фоні крововиливу нижньої губи, зі змінами в неврологічному статусі; діагнози «Забій лівого плечового суглобу та надпліччя. Забій лівої половини грудної клітки», які встановлені на основі суб`єктивних факторів і не підтверджені об`єктивними відомостями, не можуть бути враховані при встановленні наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а деформуючий артроз лівого плечового суглобу з больовим синдромом та помірною контрактурою може бути результатом травми 30.06.2014 року, тому процент втрати професійної та загальної працездатності в зв`язку з отриманими тілесними ушкодження 21.04.2004 року не встановлюється (а.с.234-250 т.2).

Вказаний висновок експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21.06.2019 року не викликає сумнівів в його правильності та повноті. Вказана повторна комісійна судово-медична експертиза була проведена судово-медичною експертною комісією у складі: голови заступника начальника Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи з експертної роботи, лікаря судово-медичного експерта Кряжевої О.М., освіта вища медична, стаж роботи за фахом «судово-медична експертиза» понад 40 років, кваліфікація судового експерта, свідоцтво №02 від 29.11.2018 року, вищий кваліфікаційний клас судово-медичного експерта, вища кваліфікаційна категорія лікаря судово-медичного експерта, посвідчення №2856 від 03.02.2016 року; членів: експерта Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації зі спеціальності «Неврологія» Костюка О.В., освіта вища медична, стаж роботи з 1984 року, категорія вища, кандидат медичних наук; лікаря-рентгенолога Хмельницької обласної лікарні ОСОБА_5 А.Я., освіта вища медична, стаж роботи з 1992 року, категорія вища; експерта Департаменту охорони здоров`я Хмельницької облдержадміністрації зі спеціальності «Ортопедія і травматологія» ОСОБА_6 , освіта вища медична, стаж роботи понад 25 років, категорія вища, кандидат медичних наук, Заслужений лікар України; і доповідача по справі завідувача відділом комісійних експертиз, лікаря судово-медичного експерта Шандиги-Глушко О.І., освіта вища медична, стаж роботи за фахом «судово-медична експертиза» з 1998 року, кваліфікація судового експерта, свідоцтво №05 від 29.12.2018 року, вищий кваліфікаційний клас судово-медичного експерта, вища кваліфікаційна категорія лікаря судово-медичного експерта, посвідчення №4392 від 01.11.2017 року, кандидат медичних наук.

Експерти в установленому законом порядку були попереджені за ст.ст.384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, про що свідчать їх підписи (а.с.234 т.2).

А відтак, суд вважає висновок експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21.06.2019 року за результатами проведеної повторної комісійної судово-медичної експертизи обґрунтованим та таким, що не суперечить матеріалам цивільної справи та матеріалам медичної документації, яка була представлена судовим експертам, а в послідуючому оглянута судом в судовому засіданні.

Варто зазначити, що для проведення даної повторної комісійної судово-медичної експертизи не було представлено рентгенівських знімків лівого плечового суглобу, грудної клітки за 2004 рік, дисків із записами магнітно-резонансної томографії головного мозку за 2005 рік та 2014 рік, диску із записом магнітно-резонансної томографії лівого плечового суглобу за 2014 рік. Хоча, як вбачається зі змісту висновку експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21.06.2019 рокузгідно консультативного висновку лікаря-рентгенолога від 18.04.2019 року для визначення змін в головному мозку та плечовому суглобі при МРТ дослідженні необхідно запис обстеження на електронному носії.

Також, суд звертає увагу, що для проведення контрольного обстеження гр. ОСОБА_1 не з`явився в Хмельницьке обласне бюро судово-медичної експертизи, тоді як згідно листа Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 13.05.2019 року адміністрація судмедекспертизи повідомила, що не може забезпечити відрядження у м. Вінницю для огляду ОСОБА_1 провідних спеціалістів Хмельницької обласної лікарні (травматолога, невролога), які приймають участь в проведенні комісійної судово-медичної експертизи (а.с.210 т.2).

Окрім того, позивач не надав результати додаткових обстежень, рекомендованих на час проведення даної експертизи судовими експертами (а.с.210 т.2), про що був повідомлений належним чином (а.с.202 т.2).

Згідно матеріалів цивільної справи Вінницького міського суду Вінницької області №127/20006/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про компенсацію втраченого заробітку, завданого каліцтвом, яка була оглянута судом під час розгляду справи, вбачається, що позивач раніше звертався до суду із позовом до відповідача щодо компенсації втраченого заробітку у зв`язку із втратою працездатності на 10% від травм отриманих у 2004 році за 2010-2013 роки, проте рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.12.2013 року залишено без змін, в задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Таким чином, зважаючи, що висновок експертів КУ «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи» №87-к від 15.12.2017 року за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи є необґрунтованим та таким, що викликає сумніви в його правильності, за наведеного вище обґрунтування та, зважаючи на наявність у матеріалах справи висновку експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи №170 від 21.06.2019 року за результатами проведеної повторної комісійної судово-медичної експертизи, відповідно до якого не встановлено причинного зв`язку між отриманими тілесними ушкодженнями 21.04.2004 року до подій теперішнього часу, стану здоров`я позивача та наявних у нього захворювань, що унеможливлює встановлення процент втрати професійної та загальної працездатності в зв`язку з отриманими тілесними ушкодження 21.04.2004 року, тоді як інші належні, допустимі та достатні докази на підтвердження позовних вимог в матеріалах справи відсутні, а також, беручи до уваги, що на час розгляду справи позивач є працездатною особою, працює фізичною особою-підприємцем, останньому не встановлена група інвалідності, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Також, суд не вбачає підстав для винесення окремих ухвал відносно адвоката Мишковської Т.М. та експертів Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи в порядку ст.262 ЦПК України, як на тому наполягав позивач, оскільки суд при вирішенні даного спору не виявив будь-яких порушень законодавства або недоліків в їх діяльності та роботі.

На підставі викладеного та керуючись п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.1166, 1195 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації втраченого заробітку, завданого каліцтвом, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Повне рішення суду складено 05.02.2020 року.

Суддя: