Номер провадження: 22-ц/813/1259/20
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Дрішлюка А.І., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Дубрянської Н.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного комерційного центру «Пріоритет», Служби у справах дітей Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Одеської міської ради, ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним та скасування розпорядження про приватизацію, визнання незаконним та скасування свідоцтв про право власності, визнання недійсними договорів купівлі - продажу, визнання права проживання та реєстрації у житловому приміщенні,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) в оскаржуваній ухвалі не зазначено підстави, які обумовлюють необхідність його присутності у судовому засіданні;

2) справа знаходиться на розгляді у суді першої інстанції 3,5 роки, всі пояснення надані стороною позивача, суд першої інстанції міг розглянути справу без його участі, однак залишив позов без розгляду;

3) представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 усно по телефону попросив помічника відкласти судове засідання через несповіщення відповідача ДКЦ «Пріоритет»;

4) представником позивача надано клопотання про зупинення провадження у справі, однак судом першої інстанції вказане клопотання не розглянено.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції 29 липня 2020 року сторони у справі не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

29 липня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 10 серпня 2020 року.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції вірно послався на те, що судове засідання у справі було призначене на 26 лютого 2019 року, позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розписками (т. 3, а.с. 8-9) про причини неявки не повідомляли, заява про розгляд справи за їх відсутності не надходила.

Про судове засідання, призначене на 28 березня 2019 року, повідомлений належним чином його представник, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (т. 3, а.с. 30).

Таким чином, як і на 26.02.2019р., так і на 28.03.2019р., позивач та його представник були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надавали.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги заяву представника позивача про зупинення провадження у справі, оскільки представник позивача не заявив про розгляд справи (заяви) за його відсутності та відсутності позивача.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що оскарження ухвали суду в цій самій справі не є підставою для зупинення провадження у справі. Виключний перелік підстав зупинення провадження у справі передбачений ст.ст. 251, 252 ЦПК України.

Також до заяви про зупинення провадження не надано жодного доказу про направлення апеляційної скарги та відсутня ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження, що було б підставою для направлення справи до Одеського апеляційного суду, а не для зупинення провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 були належним чином сповіщені про судові засідання, які призначались судом першої інстанції на 26 лютого 2019 року та на 28 березня 2019 року (т. 3, а.с. 8-9, 30).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що за змістом ст.ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Судова колегія дійшла до висновку, що ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 не з`являючись на судові засідання у суді апеляційної інстанції, розпорядились процесуальними правами на власний розсуд, не повідомивши суд про причини неявки та не надавши заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник в своїй апеляційній скарзі не довів обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що справа тривалий час знаходиться на розгляді у суді першої інстанції (більше 3,5 роки) не може бути підставою для скасування законного судового рішення, оскільки зазначена обставина не є умовою чи підставою для залишення позову без розгляду.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судове рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є такими, що не відповідають обставинами справи. Більш того ОСОБА_7 не надав жодного належного та допустимого доказу обставин, які зазначені в апеляційній скарзі.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнята з порушенням правил підсудності не приймаються до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про залишення позову без розгляду, а тому законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 серпня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дрішлюк

С.М. Сегеда