ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/367/20Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 22-ц/817/693/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

сторін : представників апелянта ОСОБА_1

- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідачів - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №593/367/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2020 року за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Бережани-готель ЛТД", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бережанської міської ради про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бережани готель ЛТД», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бережанської міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном.

Одночасно ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, наслідком яких буде, або може стати припинення їх речових прав на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 04 та 04 відповідно та заборонити іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, наслідком яких буде, або може стати припинення їх речових прав на об`єкт нерухомого майна із вищезазначеними реєстраційними номерами.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2020 року в задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 до відповідачів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бережани готель ЛТД», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бережанської міської ради про забезпечення позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджуючись із ухвалою Бережанського районного суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити її заяву в повному обсязі. Вказує на те, що невжиття заходів забезпечення може унеможливити виконання судового рішення, оскільки поведінка відповідачів дає підстави для висновку про вчинення ними умисних дій, спрямованих на унеможливлення виконання судового рішення. Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими та такими, що вживаються для вирішення спору, тому у випадку встановлення судом обгрунтованості вимог відповідачі не позбавлені можливості звернутись із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, так само такі заходи можуть бути скасовані судом до фактичного вирішення спору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказують на те, що позивачка не надала суду доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду . Просять залишити апеляційну скаргу без задоволення .

Представники ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник відповідачів заперечив апеляційну скаргу. Ухвалу суду вважає законною.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню .

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При відмові в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності застосування заходів забезпечення позову, співмірних із заявленими позовними вимогами.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За приписом ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд першої інстанції врахував всі обставини справи та обґрунтовано відмовив у забезпеченні позову, оскільки заява про забезпечення позову саме обраним позивачем шляхом є необґрунтованою.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачка ОСОБА_1 просить заборонити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вчиняти будь-які дії, наслідком яких буде, або може стати припинення їх речових прав на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 04, заборонити ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, наслідком яких буде припинення її речових прав на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 04; заборонити іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, наслідком яких буде, або може стати припинення їх речових прав на об`єкт нерухомого майна із вищезазначеними реєстраційними номерами.

В обгрунтування вимог позивачка посилалась на те, що відповідачами в минулому були вчинені дії спрямовані на унеможливлення виконання судового рішення в іншій справі, однак в заяві відсутні докази на підтвердження утруднення виконання рішення у даній справі.

За встановленої відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову така вимога суперечить засаді співмірності заявлених позовних вимог, засадам розумності, справедливості і необхідності застосування заходів забезпечення позову.

Не містять матеріали справи й відомостей вчинення відповідачем дій, спрямованих на перешкоджання володінню, користуванню чи розпорядженню належним позивачеві майном після пред`явлення позову до суду.

Дослідивши матеріали справи про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував відсутність у заяві належного обґрунтування підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид забезпечення позову і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, не спростовує правильності ухваленого судом першої інстанції рішення.

Інші доводи апеляційної скарги аналогічні викладеним у заяві про забезпечення позову, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, з чим погоджується апеляційний суд, а тому підлягають відхиленню.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повна постанова складена 11 серпня 2019 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

З.Є. Ткач

Судді: О.Я. Міщій