Номер провадження: 22-ц/813/959/20
Номер справи місцевого суду: 495/3742/18
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Представник позивча- Косов О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИЛА

ПРОЦЕДУРА:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в котрій просив:

- визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 », а саме: садовий будинок під літ.А-2,а,а1, загальною площею 113,7 калі., гараж під літ.Б-2,б, баню під літ. В, та споруди №1-3.

поділити спільне сумісне майно без реального виділення, наступним чином:

-визнати за Позивачем право власності на 77,1% садового будинку під літ.А-2.а.а1. загальною площею 113,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за Позивачем право власності на 77,1% гаражу під літ.Б-2,б, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за Позивачем право власності на 77,1% бані під літ.В, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за Позивачем право власності на 77,1% споруд №1-3, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за Відповідачем право власності на 22,9% садового будинку під літ.А-2,а,а1. загальною площею 113,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за Позивачем право власності на 22,9% гаражу під літ.Б-2.б, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за Позивачем право власності на 22,9% бані під літ.В, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за Позивачем право власності на 22,9% споруд № 1-3,які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 »;

В порядку забезпечення позову просив суд накласти арешт на майно, що розташоване : АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 будинок,загальною площею 113,7 кв.м.,літ А2,а,ві,гараж, лдіт Б-2,баня,літ В,№ 1-3-споруди.

- заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії спрямовані на відчудження чи передачу в користування третім особам цього майна.

Заяву обґрунтовував тим, що відповідачка одноособово розпродує мано,що належить їм на праві спільної сумісної власності, що унеможливить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,; саме: садовий будинок, загальною площею 113,7 кв.м., літ. А2, а, аі, гараж, літ.Б-2, баня, літ.В №1-3- споруди до винесення рішення по справі .

Заборонено ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження чи передачу в користування третім особам наступного майна, ще розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: садового будинку, загальною площею 113,7 кв.м., літ. А2. а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ.В, №1-3- споруд до винесення рішення.( а.с.9-10).

В квітні 2019 року ОСОБА_2 просила суд скасувати в повному обсязі заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2018 року( а.с.11-15).

Вимоги обґрунтовує тим, що майно у власність набуте після розірвання шлюбу ,а тому не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя. Крім того посилається на те, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності так як вона являється фізичною особою підприємцем та використовує її для підприємницької діяльності.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року клопотання адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих по цивільній справі №495/37- за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання і власності на нерухоме майно задоволено частково.

Скасовані вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в травня 2018 року про забезпечення позову заходи забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії спрямовані на передачу в користування третім особам майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 », а саме: садового буді загальною площею 113,7 кв. м., літ. А2, а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ. В, №1-3- споруд.

В задоволенні решти вимог клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.( а.с.17-19).

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду в частині часткового задоволення клопотання та скасування заходів забезпечення позову вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2018 року про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_4 здійснювати будь-які дії спрямовані на передачу в користування третім особам майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 », а саме: садового буді загальною площею 113,7 кв. м., літ. А2, а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ. В, №1-3- споруд та в цій частині прийняти нове рішення про відмову в заявленому клопотанні посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заявник посилається на те, що не було доведено в належний спосіб факту майна у господарській діяльності, оскільки наявність статусу підприємця не є належним, допустимим, достатнім доказом використання відповідного майна у господарській діяльності.

Відзив до апеляційного суду не надійшов.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

В силу ст.372 частини 2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши сторін, що з`явились,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

Скасовуючи заходи забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_5 здійснювати будь-які дії спрямовані на передачу в користування третім особам майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 », а саме: садового буді загальною площею 113,7 кв. м., літ. А2, а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ. В, №1-3- споруд районний суд виходив з того, що такий вид забезпечення позову не повинен перешкоджати господарській діяльності відповідачки.

Проте повністю з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, так як безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець,оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися майном може призвести до незворотніх наслідків.

За правилами ст.158 частини 1 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як вбачається з матеріалів справи, посилання на те, що спірне приміщення використовується для господарської діяльності не найшло свого підтвердження так як будь-які докази щодо його використання для цієї мети суду не надано.

Між тим, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Скасовуючи заборону ОСОБА_5 здійснювати будь-які дії спрямовані на передачу в користування третім особам майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 », а саме: садового буді загальною площею 113,7 кв. м., літ. А2, а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ. В, №1-3- споруд районний суд не звернув увагу, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з предметом позовних вимог.

Постановляючи ухвалу про скасування зазначеного виду забезпечення позову, суд першої інстанції не враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, дійшов помилкового висновку, що вжиття запропонованих позивачем заходів є надмірним втручанням у права відповідачів так як порушує її господарські діяльність.

При цьому апеляційний суд прийходить до висновку, що такий вид забезпечення позову не є співмірним з заявленими позовними вимогами, а тому не можна дійти висновку, що невжиття такого заходу унеможливить виконання можливого рішення суду.

Враховуючи, що стороною позивача не доведено, що невжиття заборони ОСОБА_5 здійснювати будь-які дії спрямовані на передачу в користування третім особам спірного майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та з врахуванням того, що зазначений вид забезпечення позову не є співмірний з заявленими позовними вимогами, судова колегія з підстав ст.376 ч. 4 ЦПК України вважає необхідним змінити мотиви скасування заходів забезпечення позову, а в решті ухвалу суконного суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2019 року змінити в частині мотивування, викладене в новій редакції цієї постанови.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 27.01.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра