Справа № 344/5748/17
Провадження № 22-ц/4808/56/20
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю ОСОБА_1 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Пастернак І.А. 08 жовтня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

26.04.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором б/н від 11.09.2009 року, укладеним між сторонами на суму 4 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утворилася заборгованість, яка станом на 18.04.2017 року становила 62 653,81 грн., з якої: 4 261,80 грн. - заборгованість за кредитом; 51 442,30 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 490,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 2 959,71 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 своїм підписом у заяві підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає договір між нею та банком про надання банківських послуг, однакне виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути вищевказану заборгованість та судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з зарахуванням на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, код 14360570 - 56 204,10 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.09.2009 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 4 261,80 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 51 442,30 грн.; штраф - 500,00 грн. та 1 600 грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 істотно порушила умови укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору, своєчасно кредит не погасила та не повернула фактично отримані позичені кошти та іншу заборгованість перед банком. При цьому, заява позичальника разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку становить договір про надання банківських послуг та ними визначено обов`язки позичальника, розмір процентів та порядок їх сплати за договором, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а вимога представника відповідача щодо застосування строків позовної давності є безпідставною та до задоволення не підлягає, оскільки банком не пропущено строк звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд вказав на безпідставність позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача пені та комісії у розмірі 3 490 грн., оскільки, ні у розрахунку заборгованості, ні в судовому засіданні представником позивача не розмежовано суми пені та комісії.

Також суд стягнув штраф у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та відмовив у стягненні штрафу в сумі 2 959,71 грн. (процентна складова), посилаючись на положення ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що в матеріалах справи відсутній будь-який договір між сторонами, а заявою позичальника на отримання кредиту від 11.09.2009 року не передбачено ні відсотків, ні штрафних санкцій за користування кредитними коштами або невчасного повернення кредиту. Також в такій відсутні будь-які відомості щодо строку надання кредиту.

Судом не враховано вимоги ст. 1055 ЦК України, згідно яких кредитний договір укладається в письмовій формі, та ст. 1049 ЦК України, якою передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, та не зазначено ні момент виникнення заборгованості (порушення зобов`язання) ні строк повернення кредитних коштів.

Апелянт зазначає, що строк використання кредитної картки завершився 11.09.2010 року, а згідно п. 3.1.4. Умов та Правил надання банківських послуг строк дії картки миттєвого випуску продовженню не підлягає. Крім того, позивач не подав належних доказів видачі їй іншої кредитної картки.

Оскільки прострочена заборгованість обраховується з 31.01.2014 року останнім терміном звернення позивача до суду в межах позовної давності є 31.01.2017 року, а відсотки в сумі 51 442,30 грн. нараховано за період часу понад 36 місяців та поза строком дії кредитного договору, що не передбачено законом.

Посилаючись на те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, надані банком Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору та враховуючи те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

АТ КБ «ПриватБанк» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 11.09.2009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит на суму 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0% в місяць на залишок заборгованостіза кредитом (а.с. 6).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, з якими вона ознайомилася у письмовому вигляді, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-яких з грошових зобов`язань згідно договору більше ніж на 120 днів, у зв`язку із чим банк буде змушений звернутися в суд, позичальник зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 250 грн. та 5% від суми позову.

Також у анкеті-заяві ОСОБА_1 вказано тип кредитної картки - кредитка «Універсальна», «30 днів пільгового періоду» та що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт і ОСОБА_1 не заперечує щодо її інформування про стан її платіжної картки по е-mail або за допомогою SMS.

До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», «30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 7-13).

У вказаній Довідці визначено умови кредитування, зокрема: базову відсоткову ставку у розмірі 3% в місяць; термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеню за невчасне погашення заборгованості, яка дорівнює сумі пені(1), що розраховується шляхом ділення базової процентної ставки за договором на 30, та пені (2), що дорівнює 1% заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць (за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів, при виникненні прострочення на суму від 50 грн.); штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів - 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», «30 днів пільгового періоду» підписана ОСОБА_1 в цей же день, 11.09.2009 року (а.с. 7).

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 18.04.2017 року становить 62 653,81 грн., з якої: 4 261,80 грн. - заборгованість за кредитом; 51 442,30 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 490,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; заборгованість по судових штрафах - 3 459,71 грн. (а.с. 4-5).

Позивач нараховував відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому в анкеті-заяві ОСОБА_1 та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», «30 днів пільгового періоду» - 36 % річних за період з 11.09.2009 року по 08.11.2012 року, а за період з 02.01.2013 року по 29.08.2014 року в розмірі 34,80 % та за період з 01.04.2015 року по 18.04.2017 року в розмірі 43,20 % відповідно до п.п. 5.5., 5.5.1, 5.5.2. Правил користування платіжною карткою Умов та правил надання банківських послуг, тобто у розмірі встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/.

Пунктом 8.6. Умов та правил передбачено сплату штрафу в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову при порушенні позичальником строків платежів по будь-яких з грошових зобов`язань згідно договору більше ніж на 120 днів.

Відповідно до п. 5.3.Умов та правил банк має право змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків. При цьому, банк зобов`язаний не менше ніж за сім днів до введення проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком.

Також встановлено, що за період з 14.10.2009 року по 12.05.2014 року здійснювалося погашення заборгованості за кредитом. Зокрема, 12.05.2014 року - поповнення готівкою своєї карти в терміналі самообслуговування м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 100 відділення банку, що підтверджено випискою по картковому рахунку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві ОСОБА_1 та Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», «30 днів пільгового періоду», які підписані відповідачкою, визначена процентна ставка, а також умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.09.2009 року, посилався на Тарифи Банку та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини договору.

Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та його розмір і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані Умови на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати штрафів, та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Не можуть бути застосовані до спірних правовідносин положення ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11.09.2009 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26.04.2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг надані банком Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи те, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.09.2009 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді право Банку змінювати в односторонньому порядку відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Також встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11.09.2009 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд правильно дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом стягнення заборгованості.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на пропуск позовної давності не приймаються до уваги, оскільки останній платіж на погашення кредиту ОСОБА_1 внесла 12.05.2014 року, що підтверджено випискою по картковому рахунку, а з позовом до суду Банк звернувся 26.04.2017 року, тобто в межах загальної позовної давності.

Разом з тим, перевіряючи правильність нарахування заборгованості за договором кредиту, колегія суддів враховує те, що відповідачка не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, якими, крім іншого, передбачено право Банку в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку за користування кредитом, а підписала лише довідку про умови кредитування, якою передбачена відсоткова ставка 36%.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором за період 01.04.2015 року по 18.04.2017 року заборгованість за процентами, розрахована за ставко. 43,2 %, становить 46 635,36 грн.

Однак, за період 01.04.2015 року по 18.04.2017 року відповідачка зобов`язана була сплачувати проценти у розмірі, щодо якого сторони дійшли згоди, тобто у розмірі, передбаченому у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», а саме 36 % річних.

Тому, нарахована заборгованість по відсотках за ставкою 43,2% за період з 01.04.2015 року до 18.04.2017 року підлягає перерахунку за ставкою 36%, визначеною довідкою про умови кредитування.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості по процентах за користування кредитом підлягає до задоволення в сумі 43 669,74 грн. (4 806,94 грн. - за період з 26.09.2013 року по 31.03.2015 року та 38 862,80 грн. - 36% за період з 01.04.2015 року по 18.04.2017 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду слід змінити в частині розміру заборгованості, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.09.2009 року до 48 431,54 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4 261,80 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 43 669,74 грн., штраф - 500,00 грн.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 зазначеної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, частково покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, розмір стягнутого судом першої інстанції судового збору слід зменшити до 1 236,80 грн., а судовий збір в розмірі 544,79 грн. за подання апеляційної скарги підлягає до стягнення з позивача на користь відповідачки.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 08 жовтня 2019 року змінити в частині розміру заборгованості та розподілу судових витрат, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.09.2009 року до 48 431,54 (сорок вісім тисяч чотириста тридцять одна грн. 54 коп.) грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4 261,80 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 43 669,74 грн., штраф - 500,00 грн., та зменшивши розмір стягнутого судового збору до 1 236 грн. 80 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського 1Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) 544,79 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 31 січня 2020 року.