Єдиний унікальний номер 243/3879/19
Номер провадження 22-ц/804/2230/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2019 року у цивільній справі № 243/3879/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна за представництвом: Прокуратури Донецької області, Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди (суддя першої інстанції Воронков Денис Володимирович), -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Держави Україна за представництвом: Прокуратури Донецької області, Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29.05.2018 року він, реалізуючи свої права людини та громадянина України на безпосереднє управління справами Держави Україна, шляхом звернення до органу державної влади та його посадової особи з метою ініціювати кримінальне провадження на захист суспільного інтересу, реалізуючи свої права людини та громадянина України на поширення і отримання інформації з метою отримати обґрунтовану відповідь в строки, визначені ст. 214, 219 Кримінального процесуального кодексу України, реалізуючи свої професійні права адвоката на захист інтересів юридичних осіб ТОВ «Терра» та ТОВ «Терра-Кераммаш», звернувся до начальника Третього слідчого відділу Слідчого управління Прокуратури Донецької області Зелененко Сергія Олександровича із заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та про притягнення до кримінальної відповідальності слідчого ОВС ВОДР СУ ФРДФС у Львівській області старшого лейтенанта податкової поліції ОСОБА_4 за умисне невиконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05.09.2016 року № 757/43119/16-к, що набрала законної сили, службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, про відмову у задоволенні клопотання в частині вилучення готівкових коштів під час проведення обшуків у приміщеннях ТОВ «Терра» по кримінальному провадженню № 0000095 від 26.07.2016 року та за відкрите викрадення чужого майна (грабіж) - належних ТОВ «Терра-Кераммаш» готівкових коштів на загальну суму 119014,00 грн.

Зі звернення ОСОБА_1 вбачається, що позивач порушує перед органом прокуратури питання про вчинення кримінального правопорушення, та заява-повідомлення від 29.05.2018 року містить всі необхідні відомості відповідно до вимог ч. 5 ст. 214 КПК України. Цей факт підтверджується заявою - повідомленням ОСОБА_1 від 29.05.2018 року.

Начальник Третього слідчого відділу Слідчого управління Прокуратури Донецької області Зелененко Сергій Олександрович не пізніше 24 годин після подання заяви - повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс, розслідування обставин, викладених в заяві - повідомленні від 29.05.2018 року не розпочав, витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування заявнику ОСОБА_1 не надав, чим порушив присягу прокурора в частині прийнятого на себе зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку: захищати права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства і держави.

Прокурор другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Прокуратури Львівської області Величко Тарас Павлович, отримавши для розгляду заяву - повідомлення ОСОБА_1 від 29.05.2018 року, не пізніше 24 годин після отримання заяви - повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс, розслідування обставин, викладених в заяві - повідомленні від 29.05.2018 року не розпочав, витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування заявнику ОСОБА_1 не надав, чим порушив присягу прокурора в частині прийнятого на себе зобов`язання неухильно додержуватися Конституції України.

Протиправною, незаконною, неправомірною є бездіяльність Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області та Прокуратури Львівської області, яка полягає в невиконанні обов`язку прокурорів Зелененко С.О. та Величко Т.П. внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по його заяві - повідомленню від 29.05.2018 року відповідно до вимог ст. 3, 8, 9, 19, 40 Конституції України, ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 2.1, 3.1 «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 06 квітня 2016 року № 139.

Протиправною, незаконною, неправомірною є бездіяльність Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області та Прокуратури Львівської області, яка полягає в невиконанні службовими особами Прокуратури Донецької області належним чином нагляду за додержанням законів органами, що провадять досудове слідство, недотриманням гарантії реалізації ним права управляти державними справами безпосередньо, права поширювати та отримувати інформацію, право отримати обґрунтовану відповідь у визначений ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України строк.

Заява - повідомлення ОСОБА_1 від 29.05.2018 року про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 відповідала вимогам ч. 5 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України, що прокурори Зелененко С.О. та Величко Т.П. не мали обґрунтованих підстав не виконати припис ч. 4 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України «Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається», чим порушили вимоги ст. 19 Конституції України та з використанням свого службового становища умисно перешкодили законній діяльності адвоката, як представника юридичних осіб при наданні правової допомоги, підтверджується ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2018 року № 1-кс/243/1089/18 по справі № 243/4878/18, якою скаргу адвоката ОСОБА_1., який є представником потерпілих ТОВ «Терра-Кераммаш», ТОВ «Терра» на невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задоволено частково та зобов`язано уповноважену особу третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості по заяві - повідомленню ОСОБА_1 від 29.05.2018 року та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 08.06.2018 року № 1-кс/243/1089/18 по справі № 243/4878/18, унікальний номер судового рішення 74588137, в мотивувальній її частині, констатовано факт порушення начальником третього слідчого відділу прокуратури Донецької області приписів ч. 1, 4, 5 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України, роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», приписів ст. 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» з огляду з практикою її застосування, викладеною в Рекомендаціях Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам-членам PЄ, прийнятих Комітетом Міністрів 12.05.2004 року, в п. 145 рішення Європейського Суду з Прав Людини «Chahal v. the UK», у рішенні ЄСПЛ від 13.12.2012 року «Souza Ribeiro v. France».

Спричинена ОСОБА_1 бездіяльністю відповідача Держава Україна моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він як фізична особа зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку із порушенням його прав людини та громадянина, гарантованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у нього сильні негативні почуття від посягання службових осіб органів державної влади на конституційний лад республіки Україна, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву, яка ним оцінюється в сумі 150228,00 грн.

Позивач оцінює спричинену відповідачем Державою Україна йому моральну шкоду в сумі 150228,00 грн., визначену на підставі методики професора ОСОБА_5 , яку вважає як таку, що спроможна обґрунтувати грошовий еквівалент його душевних, моральних страждань.

Розумність та справедливість грошового еквіваленту його душевних, моральних страждань в сумі 150228,00 грн. за бездіяльність Прокуратури Донецької області та Прокуратури Львівської області як органів державної влади, яка полягає у фактичному не розгляді заяви - повідомлення ОСОБА_1 від 29.05.2018 року, спроможна бути ефективним засобом попередження порушень з боку відповідача права на ефективний правовий засіб захисту прав людини, права на справедливий судовий розгляд в розумні строки цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальному провадженні.

Виплата грошової компенсації спричиненої ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 150228,00 грн. дозволить вважати цю виплату розміром матеріальної шкоди, завданої Державі Україна прокурорами Зелененко С.О. та Величко Т.П. , винним в порушенні прав ОСОБА_1 , та мають стати відповідними доказами складу службового злочину і підставою для притягнення прокурорів Зелененко С.О. та Величко Т.П. до кримінальної відповідальності, що в подальшому стане приводом недопущення іншими прокурорами порушень прав людини та основоположних свобод при виконанні ними своїх службових обов`язків.

Позивач ОСОБА_1 просив суд першої інстанції стягнути з Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області та Прокуратури Львівської області, за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду, спричинену порушенням права ОСОБА_1 здійснювати безпосередньо управління державними справами, права поширювати та отримувати інформацію, права на розгляд органом державної влади його заяви - повідомлення від 29.05.2018 року та на отримання обґрунтованої відповіді від посадової особи органу державної влади у встановлений законом строк відповідно до норм ст. 3 8, 9, 13, 19, 34, 38, 40 Конституції України та ч. 1 ст. 214, ст. 219 Кримінального процесуального кодексу України, порушенням права ОСОБА_1 на ефективний правовий засіб захисту прав людини відповідно до ст. 1, 10, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до ст. 8, 10, 19, 21 Загальної декларації прав людини, відповідно до ст. 14, 19, 25 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року) в сумі 150228,00 грн.; визначити порядок виконання прийнятого судового рішення та вжити заходів для забезпечення його виконання; постановити окрему ухвалу про виявлені при вирішенні спору порушення законодавства та недоліки в діяльності Прокуратури Донецької області та Прокуратури Львівської області.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна за представництвом: Прокуратури Донецької області, Прокуратури Львівської області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення моральної шкоди, відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції позбавив позивача доступу до правосуддя, при ухваленні рішення порушив принцип диспозитивності судового розгляду, оскільки суд не розглянув факт спричинення позивачу моральної шкоди; суд порушив принцип змагальності судового розгляду справи, принцип верховенства права при розгляді справи, порушив вимогу до вмотивованості судового рішення, суд першої інстанції фактично не розглянув позов по суті, чим порушив право позивача на справедливий судовий розгляд справи незалежним та неупередженим судом в порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Позивач - ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2019 року скасувати та винести нове рішення по справі, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачам по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 135,136,137,138). копія апеляційної скарги позивача відповідачами по справі отримана (а.с. 136,137,138). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від Прокуратури Донецької області (а.с. 139-141).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 липня 2020 року справу призначено до розгляду на 11 серпня 2020 року.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 11.08.2020 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 150).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 11.08.2020 року представник Прокуратури Львівської області не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 152).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 11.08.2020 року представник Державної казначейської служби України не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 153).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника Прокуратури Донецької області Сєрову Н.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 29.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою - повідомленням до прокурора Донецької області щодо притягнення до кримінальної відповідальності слідчого ОВС ВОДР СУ ФРДФС у Львівській області старшого лейтенанта податкової поліції ОСОБА_4 за умисне невиконання ухвали суду.

Листом № 56-14 від 31.05.2018 року за підписом начальника третього слідчого відділу Слідчого управління прокуратури Донецької області Зелененко С.О. заява-повідомлення ОСОБА_1 була спрямована до прокуратури Львівської області.

Листом за № 17/7/2-4036-18 від 12.06.2018 року за підписом прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Львівської області Величко Т.П. ОСОБА_1 було повідомлено про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей, викладених у заяві - повідомлені від 29.05.2018 року.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08.06.2018 року задоволено скаргу ОСОБА_1 ; зобов`язано відповідальних посадових осіб прокуратури Донецької області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_1 від 29.05.2018 року.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції позбавив позивача доступу до правосуддя, фактично не розглянув позов по суті, чим порушив право позивача на справедливий судовий розгляд справи незалежним та неупередженим судом в порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; при відмові в задоволенні позову суд першої інстанції фактично не визнав позивача як суб`єкта права, оскільки вважав, що адвокат як представник особи, якій він надає правову допомогу не має жодних власних процесуальних прав, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частиною 5 вказаної вище статті передбачено, що жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як вбачається із частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відмова позивачу у задоволенні його позовних вимог не свідчить про позбавлення позивача доступу до правосуддя, оскільки позивач при розгляді справи 15 липня 2019 року був присутнім в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції при розгляді справи порушив принцип диспозитивності та змагальності судового розгляду, оскільки не розглянув факт спричинення позивачу моральної шкоди, завданої порушенням прав позивача як людини та громадянина, вийшов за предмет розгляду позову, самостійно визначивши його підставу як порушення звичайного способу життя позивача, чим порушив право позивача на справедливий судовий розгляд справи незалежним та неупередженим судом в порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 4 вказаної вище статті, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 вказаної вище статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підтвердження того, що внаслідок бездіяльності посадової особи органів прокуратури, яка встановлена судовими рішеннями, позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 2005 року передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як вбачається із пункту 5 вказаної вище Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам факт невнесення посадовими особами прокуратури відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача.

Тобто, позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Проте, належних та допустимих доказів того, що судовим рішенням встановлена вина відповідача та його бездіяльність визнана неправомірною, позивачем не надано, тобто вину відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачеві не доведено, підстави для задоволення позову за вимогами ст. 1176 ЦК України відсутні.

Також суд першої інстанції прийняв до уваги, що звертаючись з заявою від 29.05.2018 року, ОСОБА_1 діяв як представник ТОВ « Терра-Кераммаш» та ТОВ «Терра».

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції порушив принцип верховенства права при розгляді справи, оскільки застосував до спірних правовідносин норми права нижчої юридичної сили ніж ті, на які посилався позивач, є безпідставними, оскільки апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2019 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 12 серпня 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна