Справа № 426/3394/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

11 серпня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд 50 до ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред`явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 28.10.2011 року між ОСОБА_1 та позивачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На думку позивача, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно п. п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між банком і відповідачем кредитний договір. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 31.01.2020 року виникла заборгованість за кредитом, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8225,68 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 869754,82 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 7100 грн. Вказав, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, таким чином заборгованість до стягнення становить 139776,67 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8225, 68 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 28.10.2011 по 30.04.2017 року у розмірі 131550,93 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 139776,61 грн. за кредитним договором № б/н від 28.10.2011 року, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 01 квітня 2020 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду по суті на 21 квітня 2020 року.

Представник позивача до суду не з`явився, вказавши в позовній заяві, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 5, 46).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча для її повідомлення по справі судом було здійснено, неодноразово, всі можливі засоби для повідомлення, а саме: відправлення судових повісток, в яких зазначено дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання відповідача, які поверталися з позначкою «інші причини, , що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, не проживає» (а.с.61). Згідно повідомлення Свистунівської сільської ради Сватівського району Луганської області від 12.06.2020 № 02-16/130, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрована на території Свистунівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає протягом семи років, місце її проживання та засоби зв`язку не відомі (а.с.90), згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, до фіскальної служби України страхові внески на застраховану особу надіслані від ТОВ «Новус Україна», тому судом було спрямовано копію позовної заяви з додатками, ухвалу про відкриття провадження по повістку про виклик до суду до ТОВ «Новус Україна» для вручення відповідачу. Згідно повідомлення ТОВ «Новус Україна» № 9842 від 20.07.2020 р., документи у справі та повістка про виклик до суду на 09.07.2020 року не були вручені відповідачу у зв`язку із її звільненням 03.07.2020 року (а.с. 118), також відповідач викликалася до суду, у відповідності до положень ст. 128 ЦПК України, шляхом повідомлення на офіційному сайті Сватівського районного суду Луганської області (а.с. 68-69, 76-77, 84-85, 98-99, 108-109). Про причини неявки відповідач суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.

Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28.10.2011 відповідач ОСОБА_1 отримала у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач 28.10.2011 року підписала анкету-заяву про приєднання (а.с.10), у якій вказано, що ОСОБА_1 погодилася, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи, складають собою договір про надання банківських послуг. Також, у заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифами були надані для ознайомлення відповідачеві в письмовому вигляді.

Відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», якою була узгоджена відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 2,5 % щомісячно на залишок заборгованості, що становить 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11).

На підставі вищезазначеної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, що підтверджується її підписом у заяві.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якою відповідач ознайомлена, що підтверджується її підписом, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами в звітному періоді) складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, та строк внесення платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 31.01.2020 року виникла заборгованість за кредитом, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8225,68 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 869754,82 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 7100 грн. Позивач просить стягнути заборгованість, яка становить 139776,67 грн. та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8225, 68 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 28.10.2011 по 30.04.2017 року у розмірі 131550,93 грн.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За таких обставин, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8225,68 грн.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 28.10.2011 по 30.04.2017 у сумі 131550,93 грн.

Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» за договором, в якій містяться тарифи банку, та яка підписана 28.10.2011 відповідачем, базова відсоткова ставка в місяць складає 2,5%.

Отже, виходячи із тарифів банку та відсоткової ставки, зазначеної в заяві-анкеті, відсоткова ставка на рік за укладеним сторонами договором складає 30% річних.

Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних, погоджується з нарахованою банком сумою процентів за користування кредитом на заборгованість станом на 31.08.2014 в загальному розмірі 6112,94 грн. (згідно розрахунку).

Разом з тим, із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, вбачається, що позивачем нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами здійснюється, виходячи із ставки 34,8% річних, починаючи з 01 вересня 2014 року, 43,2% річних, починаючи з 01 квітня 2015 року, з 30.07.2019 року проценти не нараховувалися.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення процентної ставки за договором), на підставі яких саме з 01 вересня 2014 року, 01 квітня 2015 року позивачем змінена відсоткова ставка за договором, укладеним з відповідачем з 30% річних на 34,8 % річних та в подальшому на 43,2% річних, не зазначені обставини, на підставі яких банк здійснив підвищення відсоткової ставки.

За правилами ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.

Матеріалами справи не підтверджено, що вищезазначені вимоги законодавства були належним чином виконані позивачем - відсутні докази того, що відповідач була ознайомлена належним чином зі зміною відповідних процентних ставок та погодила таку зміну.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що банк не повідомляв відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, як це передбачено умовами та правилами надання банківських послуг.

Отже, банк неправомірно збільшив відсоткову ставку по кредиту в односторонньому порядку.

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та беручи до уваги визначені банком періоди та суми поточної і простроченої заборгованості, розмір відсоткової ставки 30% та надану формулу розрахунку, розмір процентів за користування кредитом за період з 28 жовтня 2011 року по 30 квітня 2017 року розраховується наступним чином: 8225,68 грн. (заборгованість за кредитом (поточна та прострочена)) х 30% / 360 днів х 2009 днів = 13771,16 грн.

Всього сума відсотків за користування кредитом за весь період, що підлягає стягненню станом на 29 січня 2018 року складає 19884,1 грн. (6112,94 грн. - заборгованість, яка виникла станом на 31.08.2014, згідно наданого позивачем розрахунку + 13771,16 грн. - заборгованість за період з 28 жовтня 2011 року по 30 квітня 2017 року).

За таких обставин, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами за період з 28 жовтня 2011 року по 30 квітня 2017 року в сумі 19884,1 грн.

Таким чином, надавши оцінку кожному аргументу, наведеному в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про існування правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.10.2011 у сумі 28109,78 грн., яка складається із 8225,68 грн. - заборгованість за кредитом, 19884,10 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 28.10.2011 по 30.04.2017.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 422,72 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» код ЄДРПОУ - 14360570, МФО 305299, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд 50, заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.11.2011 р. у сумі 28109 (двадцять вісім тисяч сто дев`ять) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» код ЄДРПОУ - 14360570, МФО 305299, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд 50, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 422 (чотириста двадцять дві) грн. 72 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Копію заочного рішення надіслати сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуте Сватівським районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 13 серпня 2020 року.

Суддя А.С. Река