УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 січня 2020 року м. Мукачево Справа №303/440/20

4-с/303/6/20

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Ярошевського Дмитра Андрійовича про визнання протиправним відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, фактичний аналіз змісту якої свідчить про те, що вказана подана з приводу винесеної приватним виконавцем Ярошевським Дмитром Андрійовичем постанови про накладення арешту на майно та рахунки ОСОБА_1 . Також скарга містить вимогу щодо зобов`язання приватного нотаріуса зняти арешт із всього майна та розрахункових рахунків, що належить скаржнику.

У поданій на розгляд скарзі, ОСОБА_1 , в хронологічному порядку проведено опис дій приватного виконавця у виконавчому провадженні №591173314 щодо примусового виконання виконавчого листа №303/2669/16-ц від 22.12.2018, а також здійснено посилання на окремі норми матеріального та процесуального законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Разом з тим, неконкретизованими залишилися фактичні підстави, з якими скаржник пов`язує необхідність судового втручання у спірну ситуацію, пов`язану з арештом його майна приватним виконавцем.

У тексті скарги ОСОБА_1 наведено лише посилання на обставини відносно того, що:

- (1) арешт може бути накладений на майно, що належить боржнику, проте ОСОБА_1 є лише поручителем, а на боржником;

- (2) реальна вартість арештованого майна значно перевищує суму грошових стягнень.

По відношенню до першої підстави слід зазначити, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18).

Правовими приписами частини першої ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Отже, наведені законодавчі норми свідчать про те, що практична реалізація судової влади здійснюється у певній формі, тобто у передбаченій законом процедурі судочинства.

Таким чином, скаржнику необхідно конкретизувати підстави для звернення до суду з відповідною скаргою, з метою встановлення належної форми судочинства, за якою має відбуватися судове втручання у спірну ситуацію, з метою ефективної реалізації положень частини першої ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України.

Зазначене є підставою для залишення скарги без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 95, 175, 185 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу залишити без руху.

2. Повідомити скаржника про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати скаржнику.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость