Справа № 372/1615/19
Провадження № 2-157/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

справа № 372/1615/19

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчий комітет Української міської ради про оспорювання батьківства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить виключити із актового запису №141 про народження ОСОБА_3 , вчиненого 26.10.2017 року виконкомом Української міськради Обухівського району Київської області запис про позивача як батька дитини, судові витрати покласти на відповідача. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2010 року, однак з весни 2015 року сторони разом не проживають. В листопаді 2018 року позивач дізнався, що у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , батьком якого відповідач при реєстрації акту народження в Українській міській раді, вказала позивача. Позивач вважає, що відповідач безпідставно вказала його батьком дитини так як він фактично не міг ним бути, оскільки він з відповідачем на час народження дитини не проживав однією сім`єю вже більше двох років. Тому, позивач посилаючись на те, що запис в свідоцтві про народження дитини його як батька, порушує його моральні інтереси, звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 01.08.2019 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району Київської області.

Ухвалою суду від 26.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві просив розглядати справу без його участі.

Відповідач в попередньому судовому засіданні не заперечила проти виключення із актового запису про народження її сина запис про позивача як батька дитини.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи орган опіки та піклування був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням наявним в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 22.07.2010 року по 14.01.2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Добрянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, актовий запис № 8, та копією рішення про розірвання шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис 141, де в графі батько вказаний позивач по справі ОСОБА_1 , в графі мати вказана відповідач по справі ОСОБА_2 .

З копії довідки виданої виконкомом Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області 21.09.2017 року, відповідач ОСОБА_2 з травня 2015 року в с. Добрянське не проживає.

Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України.

Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно із частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Положеннями статей 1, 2, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з нормою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи.

Перед подачею позовної заяви позивач не скористався наявним у нього правом на проведення аналізу ДНК щодо встановлення дійсності факту його батьківства відносно сина, та не заявив відповідне клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, не встановлено, що позивач не є біологічним батьком дитини та ним не ставилося питання про призначення експертизи, визнання позову відповідачем, з урахуванням наявних доказів, судом до уваги не приймаються оскільки це суперечить інтересам малолітньої дитини.

Керуючись ст. 136 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 81, 141, 206, 211, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчий комітет Української міської ради, про оспорювання батьківства, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.02.2020 року.

Суддя: