Ухвала

10 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 671/2181/18

провадження № 61-11241ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення майнової та моральної шкоди, визнання нечинним кадастрового плану земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів привести земельну ділянку у попередній стан шляхом побудови підпірної стіни для припинення зсуву ґрунту та руйнування приміщення літньої кухні внаслідок їх незаконних дій щодо зміни рельєфу земельної ділянки та стягнути з відповідачів на її користь відшкодування заподіяної майнової шкоди, яка буде визначена після проведення будівельно-технічної експертизи, крім того ОСОБА_2 просила стягнути на її користь з відповідачів ще і заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 зазначила, що вона є власником домоволодіння та земельної ділянки, площею 0,16 га з кадастровим номером :01:001:0052, що знаходяться на АДРЕСА_1 . По сусідству з нею, у житловому будинку на АДРЕСА_1 проживають відповідачі, які в 2013 році на межі з її земельною ділянкою облаштували заїзд транспорту на власне подвір`я, для чого ними було вивезено велику кількість ґрунту, і як наслідок - незаконно змінено рельєф, оскільки знижено рівень власної земельної ділянки зі сторони ділянки позивача на 1,5 м.

Позивач посилалася, що зазначений заїзд відповідачами облаштовувався без погодження із нею та без урахування рельєфу сусідньої земельної ділянки, який має нахил від її ділянки до ділянки відповідачів. Після облаштування зазначеного заїзду відповідачі самовільно демонтували металевий паркан із сусідньої земельної ділянки, який слугував опорною стіною, оскільки утримував від зсуву ґрунт, а також встановили огорожу із шиферних листів на дерев`яних опорах. При цьому самовільно захопили частину її земельної ділянки. Внаслідок таких дій відповідачів в листопаді 2016 року частина належної її земельної ділянки просіла через зсув ґрунту, паркан між земельними ділянками впав, а приміщення її літньої кухні зазнало пошкоджень.

У зв`язку з наведеним позивач просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_2 в 2015 році на відстані 0,3 м від межі їх ділянок викопала септик об`ємом більше 8 м куб. Викопану землю розкинула під паркан і навколо своєї літньої кухні, чим утворила різницю рівнів земельних ділянок. Також ОСОБА_2 викопала під парканом рів і положила каналізаційну трубу, якою сполучила хату з септиком. Отже, внаслідок вказаних дій та постійного розмивання ґрунту дощовою водою з літньої кухні відповідача ОСОБА_2 не обладнаної ринвою, наземна частина паркану впала. Вказав, що на встановлення паркану ним було потрачено час, зусилля та матеріальні кошти.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача ОСОБА_2 демонтувати септик та каналізаційну трубу; демонтувати частину літньої кухні розташованої з порушенням ДБР, тобто віднести її від межі на відстань не менше 1 метра; пересадити туї на відстань не менше 3 метри; пересадити кущі малини на відстань не менше 1 метра; облаштувати ринву для стоку води з даху літньої кухні та хліва на власну земельну ділянку; усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 привести земельну ділянку у попередній стан, шляхом побудови паркану по межовій лінії; очистити підпорну стінку від своєї насипної землі, яку відповідач за зустрічним позовом викопала з септика на відрізку від точки 6 до точки 7 на кадастровому плані; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 30 000 грн, з яких 10 000 грн майнова шкода та 20 000 грн моральна шкода.

В подальшому ОСОБА_1 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_2 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлено з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим просив визнати нечинним (скасувати) кадастровий план земельної ділянки відповідача за зустрічним позовом.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року залишено без змін.

22 липня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 червня 2020 року у вказаній вище справі, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення повністю та передати справу повністю на новий розгляд.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати із Волочиського районного суду Хмельницької області цивільну справу № 671/2181/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа: Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення майнової та моральної шкоди, визнання нечинним кадастрового плану земельної ділянки.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська