Провадження № 2/756/2318/20
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:
головуючого судді Белоконної І.В.,
за участі секретаря Нєдєлько Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем з червня до вересня 2017 року.
Внаслідок спільних шлюбних відносин у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , батьківство якого відповідач не визнає.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні з урахування позитивних результатів тесту на батьківство позовні вимоги визнавав.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Між сторонами 15.07.2009 було укладено шлюб, який рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2015 було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, актовий запис № 1702. У графі «батько» записаний ОСОБА_4 (а.с.3).
Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Висновком експерта Київського Бюро судово-медичної експертизи № 103-73-2020 від 19.06.2020 встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено.
Відповідно до пп. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Суд з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини відповідно до висновку експерту, приходить до висновку про наявність підстав для встановлення батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.
Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати, а саме на оплату призначеної судом генетичної експертизи в розмірі 6 620,70 грн.
Також згідно ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, ст. 125, 128, 134 СК України, ст. 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 4-5, 12-13, 133, 141, 263-265, ЦПК України, суд -
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Внести зміни до актового запису № 1702 від 14.04.2018 про народження ОСОБА_3 , складеного Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказати в графі батько « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення генетичної експертизи в розмірі 6 620 (шість тисяч шістсот двадцять) гривень 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна