РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові позовну заяву акціонерного товариства «Приватбанк» ( , м. Київ вул. Грушевського б. 1д) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 08.10.2009 року у розмірі 17927,04 грн. з підстав невиконання умов договору.

В обґрунтування позову зазначає, що між банком та відповідачем було укладено договір б/н від 08.10.2009року, згідно якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В наслідок невиконання умов договору у відповідача станом на 12.11.2018року виникла заборгованість в сумі 17927,04

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2019року позовні вимоги було задоволено.

Ухвалою суду від 27.02.2020року заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.04.2020року визначено головуючим суддю Бородіну Н.М. у зв`язку із звільнення судді ОСОБА_2 у відставку.

Позивач в судове засідання не з"явився, до позову додано заяву про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач надав заяву про розгляд справи без її участі та зазначає, що з позовними вимогами не згодна. Також відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначає, що відповідно до договору із банком, щомісячний платіж з лютого 2018року складав 512,13 грн. та за кожен місяць 100 грн. додатково за прострочення платежів. Станом на 08.11.2018року заборгованість складає 13431,03 грн., саме цю сумму визнає відповідач.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій просить позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 08.10.2009року року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 6900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно п.2 статуту АТ КБ «Приватбанк», банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»,яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»,яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Приватбанк».

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Правилами користування платіжною карткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.11.2018 року становить 17927,04 грн., з яких 713,38 грн. - тіло кредиту, 10684,66 грн.- нараховані відсотки за користування кредитом, 5199,14 грн. нараховано пені, 500 грн.- штраф (фіксована складова), 829,86 грн.- штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 713,38 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В іншій частині підстави для задоволення позову відсутні з наступних підстав.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем, не зазначено кредитний ліміт по картці; не зазначено порядок та суми нарахування відсотків, а також неустойки (пені і штрафів) за порушення виконання зобов`язання.

Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, суд відхиляє, оскільки вони не підписані відповідачем.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Також Банком надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Однак, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивачем дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів банку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.10.2009року шляхом підписання анкети-заяви.

Позивач просив суд стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом в сумі 10684,66 грн., пеню в сумі 5199,14 грн. та штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 829,86 штраф (процентна складова).

Разом з тим, з огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 08.10.2009 року, оскільки Витяг Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть вважатися складовою частиною укладеного кредитного договору.

Стосовно визнання позивачем позовних вимог в сумі 13431,03 грн., суд зазначає, що судом приймається визнання відповідачем позовних вимог в разі якщо воно не суперечить закону. Крім того суду не надано доказів укладання договору в редакції, на яку посидається відповідач у поданому відзиві.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості лише за простроченим тілом кредиту у розмірі 713,38 грн.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 70 грн.48 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 5, 141, 258, 263,265, 280 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 526, 611, 612, 651, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" ( місце знаходження 01001 м. Київ вул.. Грушевського б. 1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 08.10.2009 року в сумі 713 грн. 38 коп. та судовий збір в сумі 70 грн. 48 коп.

В решиті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя Н.М. Бородіна