ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Харків

Справа № 635/2832/20

Провадження № 22-ц/818/3709/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

Заявник: ОСОБА_1 ,

Заінтересована особа : Головне упраавління Державної міграційної служби України у Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне упраавління Державної міграційної служби України у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою адвоката Желанової Оксани Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2020 року (суддя Назаренко О.В.),-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Желанову О.Б., звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, Українська PCP, у неповнолітньому віці в Україні за станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2020 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку окремого провадження. При цьому , застосовуючи аналогію на підставі ч.9 ст.10 , послався на положення п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, якими передбачена відмова у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, адвокат Желанова О.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, а справу направити до Харківського районного суду Харківської області для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд відмовив у відкритті провадження за заявою про встановлення іншого юридичного факту, про встановлення якого заявник не просить, застосувавши норми права, які не підлягають застосуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Єнакієве Донецької області (Україна), що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.6).

Згідно копії Акту, складеного 21 серпня 2018 року депутатом Бабаївської селищної ради Гулою О.І., ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з весни 2014 року мешкає за адресою : АДРЕСА_1 та виховує трьох дітей.

Свою заяву про встановлення факту постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що встановлення даного факту необхідне для підтвердження її належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України у формі ІD - картки.

Необхідність звернення до суду виникла через проведення ООС на території м.Єнакієве, де заявниця проживала у неповнолітньому віці та її батьки були документовані паспортами громадян України. Вказані обставини унеможливлюють доступ заявниці до документів, якими б можна було підтвердити її належність до громадянства України на підставі ст..3 Закону України «Про громадянство України» - за ознакою проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суд першої інстанціі виходив із того, що заявнику необхідно звернутися до територіального підрозділу ДМС за місцем проживання, щоб здійснити належну процедуру ідентифікації особи.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з огляду на таке.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Особливості розгляду справ окремого провадження встановлено Розділом ІV ЦПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України.

За нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п.2 названої постанови при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема: - згідно з Положенням про порядок розгляду питань, зв`язаних з громадянством України, затвердженим Указом Президента України від 31 березня 1992 року, для вирішення заяв про належність до громадянства України може бути представлено рішення суду про встановлення факту родинних відносин.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України " Про громадянство України" (13 листопада 1991 року)проживали на Україні і не були громадянами інших держав.

Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

Отже, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість розгляду заяви в окремому провадженні, оскільки встановлення юридичного факту постійного проживання на території України, не передбачено вимогами статті 256 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду із заявою про встановлення факту) та не відноситься до компетенції судів, оскільки має іншу процедуру. А заявник зазначену процедуру не пройшов, до належних компетентних органів Управління Державної міграційної служби України не звертався, відтак і відсутні підстави для задоволення заяви.

Застосування судом положень ст.186 ЦПК України, якою врегульовано підстави відмови у відкритті позовного провадження не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, тому, що зводяться до незгоди з ними.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381-384 ЦПК України, суд , -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Желанової Оксани Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 13 серпня 2020 року