Справа №198/517/19
Провадження № 2/0198/3/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., за участю секретаря судового засідання Літвіченко В.О., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Соколова В.І., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мелешко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр`ївка, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи по справі Юр`ївська об`єднана територіальна громада в особі Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,

про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в редакції від 15.07.2019 року, що надійшла до суду 15.07.2019 року (ас.40-44), про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 6,6890 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.

28 серпня 2017 року позивач звернувся до Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 на майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки.

Разом з тим, 28 серпня 2017 року за вих. № 375/02-31 від 28.08.2017 року позивач отримав постанову державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пасевіна А.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого батька ОСОБА_3 , в зв`язку з наявністю заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Преображенської сільської ради 18.08.2014 року, реєстраційний номер 96, за яким померлий ОСОБА_3 позбавив права на спадкування усіх інших осіб, крім відповідачки ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що заповіт складений спадкодавцем ОСОБА_3 має бути визнаним недійсним, з огляду на те, що спадкодавець ОСОБА_3 на час посвідчення такого перебував у край важкому стані та не міг повною мірою усвідомлювати свої дії. Так, згідно епікризів з історії хвороби ОСОБА_3 останній мав діагноз : «наслідки менінгоенцефаліта, лівобічний глибокий геміпарез з плегією в нижні кінцівки, дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. на тлі церебрального атеросклерозу з г/б, астено - невротичний синдром, ішемічна хвороба серця з г/б, дифузний кардіосклероз, серцева недостатність 2 ст.».

Посилаючись на ст. ст. 4, 175-177 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 225, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України позивач просив визнати заповіт ОСОБА_3 , посвідчений виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 18.08.2014 року за реєстраційним номером 96 - недійсним , визнавши за ним право власності на земельну ділянку площею 6,6890 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, як спадкоємцем за законом першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Соколов В.І. ( ас. 113, 115) заявлені позовні вимоги повністю підтримав.

Представник відповідача по справі адвокат Мелешко І.В. (ас.118,119) в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнав.

Третя особа по справі Юр`ївська об`єднана територіальна громада в особі Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі (ас.200-205).

Третя особа по справі Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення такого сповіщені належним чином (ас.226).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності третіх осіб по справі, проти чого присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували.

В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії:

- 08.07.2019 року постановлено ухвалу про залишення позову без руху (ас.35-36);

- 19.08.2019 року постановлені ухвали про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження, про витребування доказів (ас.51-52, 53-54);

- 16.09.2019 року постановлено ухвалу про виклик свідків (ас.125-126);

- 10.10.20219 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження, відкладення підготовчого засідання (ас.144-145);

- 11.11.2019 року постановлено ухвалу про призначення судово-психіатричної експертизи (ас.165-167);

- 17.06.2020 року постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі та призначення проведення підготовчого засідання (ас.189);

- 16.07.2020 року постановлені ухвали про виклик свідків, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас.208-211).

Суд зауважує, що в судовому засідання представник позивача відмовився від допиту свідка ОСОБА_4 , який, в свою чергу, до суду не з`явився та просив такого повторно в судове засідання не викликати , вважаючи достатнім обмежитися допитом свідків, що з`явилися.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Соколова В.І., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мелешко І.В., свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

- згідно свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 , виданого Олексіївською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області 11.12.1970 року, батьком останнього є ОСОБА_3 (ас.11).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.02.2017 року, виданого Юр`ївським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас.14).

З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 107357 від 22.11.2001 року, виданого Преображенською сільською радою Юр`ївського району Дніпропетровської області, вбачається, що ОСОБА_3 за життя на праві власності належала земельна ділянка площею 6,689 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області (ас.31).

Постановою державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пасевіна А.О. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а зокрема видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з наявністю заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 18.08.2014 року за реєстраційним номером 96, яким ОСОБА_3 позбавив права на спадкування усіх інших осіб, крім ОСОБА_2 (ас.32).

З матеріалів спадкової справи № 71/2017 до майна померлого ОСОБА_3 , копія якої міститься в матеріалах справи (ас.68-110), вбачається, що за прийняттям спадщини після померлого ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом дійсно звернувся його син - позивач по справі ОСОБА_1 (ас.73), при цьому інший спадкоємець за законом дружина померлого ОСОБА_7 відмовилася від своєї частки в спадковому майні, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (ас.74).

В матеріалах спадкової справи міститься дублікат заповіту від 28.02.2003 року, за яким ОСОБА_3 усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, в тому числі належну йому земельну ділянку площею 6, 689 га, розташовану на території Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, заповідав ОСОБА_7 (ас.75).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

В матеріалах спадкової справи мається заповіт ОСОБА_3 , складений за часом пізніше, а зокрема 18 серпня 2014 року, який повністю скасував вищевказаний попередній заповіт від 28 лютого 2003 року.

Згідно заповіту від 18 серпня 2014 року, посвідченого секретарем Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області за реєстровим номером 96, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 107357 земельну ділянку, площею 6,689 га, розташовану на землях Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідав ОСОБА_2 (ас.72).

18 серпня 2017 року відповідачка ОСОБА_2 подала до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом (ас.71) та 20 лютого 2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно у вигляді ѕ частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,689 га, розташовану на території Преображенської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, при цьому свідоцтво на ј - обов`язкову частину у спадщині ще не видано (ас.107).

Вирішуючи питання щодо недійсності заповіту від 18 серпня 2014 року за реєстровим номером 96, суд виходить з наступного.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Так, в судовому засіданні представник позивача стверджував, що на час вчинення заповіту від 18.08.2014 року за реєстровим номером 96 , спадкодавець ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки згідно епікризів з історії хвороби мав наступний діагноз : «наслідки менінгоенцефаліта, лівобічний глибокий геміпарез з плегією в нижні кінцівки, дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. на тлі церебрального атеросклерозу з г/б, астено - невротичний синдром, ішемічна хвороба серця з г/б, дифузний кардіосклероз, серцева недостатність 2 ст.», з огляду на що заповіт має бути визнаним недійсним.

Для встановлення того чи могло захворювання спадкодавця ОСОБА_3 спричинити неможливість останнім усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними судом по даній справі була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, відповідно до висновків якої № 15 від 16.04.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 на момент складання та підписання заповіту від 18 серпня 2014 року на будь-який психічний розлад не страждав та за своїм психічним станом на той період часу міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (ас.183-185).

Про відсутність у ОСОБА_3 розладів розумової діяльності в судовому засіданні також свідчили свідки сторони відповідача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Натомість, свідки сторони позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 свідчили про те, що померлий ОСОБА_3 в результаті захворювань, які мав, був неадекватним, часто йшов з дому в невідомому напрямку, не міг самостійно себе обслуговувати.

Суд зазначає, що покази допитаних свідків в частині психічного стану померлого ОСОБА_3 оцінює критично та враховує, що жоден зі свідків не є спеціалістом в області медицини, а тим паче психіатрії для того, щоб робити будь-які висновки з приводу можливості ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на час складення оспорюваного заповіту, при цьому покази свідків як з боку позивача, так і з боку відповідача не спростовують висновків проведеної по справі посмертної судово-психіатричної експертизи, які суд враховує при ухваленні вказаного рішення. Окрім того, в основу рішення суду про недійсність правочину не можуть покладатися такі свідчення свідків, які ґрунтуються на припущеннях щодо психічного стану заповідача, його адекватності чи неадекватності тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, № 6-9цс12 від 29 лютого 2012 року.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини ( показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

З огляду на дане, враховуючи, що дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало його волі, при цьому проведеною у справі експертизою також не зроблено висновку про абсолютну неспроможність заповідача в момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд знаходить, що позовні вимоги в частині визнання заповіту недійсним є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оскільки, підстав для визнання заповіту недійсним немає, то в свою чергу є необгрунтованими і вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку , належну за життя ОСОБА_3 площею 6,689 га, яку заповідач , згідно оспорюваного заповіту, заповідав відповідачці ОСОБА_2 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат по справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач : ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач : ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

- третя особа: Юр`ївська об`єднана територіальна громада в особі Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, місце знаходження - 51300, вул. Центральна, 63 , смт. Юр`ївка Дніпропетровської області, ;

- третя особа: Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, місце знаходження - 51325, вул. Пристанційна, 4, с. Варварівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, .

Повне судове рішення буде складено 14 серпня 2020 року.

Суддя С. О. Маренич