Провадження № 4-с/752/34/20
У Х В А Л А

Іменем України

04.03.2020 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Кнєві Федоріної Анастасії Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Кнєві Федоріної Анастасії Михайлівни в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 57400880 від 12.12.2018 р.

Скарга обгрунтована тим, що 10.10.2018 р. головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Федоріною А.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57400880 за заявою ОСОБА_1

12.12.2018 р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Зазначену дії та постанову заявник вважає незаконною, оскільки головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Федоріною А.М. не були вчинені всі необхідні заходи щодо виконання рішення суду і перевірки майнового стану боржника.

В зв`язку з недотриманням державним виконавцем при вирішенні питання щодо повернення виконавчого документа стягувачеві вимог Закону України «Про виконавче провадження» заявник просить визнати дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Федоріної А.М. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 57400880 від 12.12.2018 р. незаконними, постанову про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні №57400880 від 12.12.2018 р. скасувати.

В судове засідання заявник, представник Дніпровського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, та заінтересована особа не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2018 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

04.04.2018 р. Голосіївським районним судом м.Києва видано виконавчий лист № 752/12643/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 13058,03 гривні та судових витрат в розмірі 640 гривень.

10.10.2018 р. головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Федоріною А.М. була винесена посанова про відкритя виконавчого провадження № 57400880 за заявою ОСОБА_1

12.12.2018 р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.58 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

В силу положень ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ст.451 ЦПК України).

З боку державного виконавця суду не надано доказів, що нею було вжито всіх заходів, крім накладення арешту на майно, передбачених Законом, для встановлення майнового стану боржника.

На запит суду матеріали виконавчого провадження надані не були.

З огляду на викладене, суд приходит до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Кнєві Федоріної Анастасії Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Кнєві Федоріної Анастасії Михайлівни в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні № 57400880 від 12.12.2018 р. незаконними.

Постанову про повернення виконавчого документа стягувану у виконавчому провадженні №57400880 від 12.12.2018 р. скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя