Справа № 128/3179/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

27 січня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудамипо АДРЕСА_1 . Зазначила, що крім неї в даному будинку зареєстровані та проживають також її дочка та онук. Також з 04.02.2016 в будинку зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , який є колишнім зятем позивачки та колишнім чоловіком її дочки. Відповідач протягом останніх двох років не проживає у даному будинку, але залишається бути зареєстрованим за даною адресою,чим чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки позивач не може в повній мірі користуватись та розпорядитись даним будинком. Таким чином обмежуються її права як власника даного об`єкта нерухомості.

Тому посилаючись на відповідні норми законодавства позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.01.2020 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак одночасно з позовною заявою подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд даної справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано.

Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Позивач по справі ОСОБА_1 є власником житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Договору дарування будинку від 03.05.2007, посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. (а.с. 7), копією витягу з Державного реєстру правочинів від 03.05.2007 (а.с. 8), копією реєстраційного посвідчення Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації від 14.06.2007 (а.с. 9).

Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, позивач ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою, в належному позивачу будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11 12).

З довідки Стрижавської селищної ради № 4263 від 21.11.2019 вбачається, що разом з позивачем ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 зареєстровані донька ОСОБА_4 , внук ОСОБА_5 та колишній зять ОСОБА_2 , якийне проживає за вказаною адресою (а.с. 10).

Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.02.2018, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано (а.с. 14).

Згідно з Актом обстеження матеріально-житлових умов від 21.11.2019, затвердженого селищним головою Стрижавської селищної ради Вінницького району Короленко Т.А., ОСОБА_2 не проживає в будинку по АДРЕСА_1 з вересня 2017 року (а.с. 13).

З наданих суду відповідей щодо місця реєстрації відповідача встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 22, 23).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач з вересня 2017 рокуі до даного часу не проживає у вищевказаному будинку за місцем своєї реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 158 ЖК УРСР, інші особи можуть проживати в жилому приміщенні на підставі договору найму, вимоги до якого визначені ст.ст. 158, 159 ЖК УРСР.

Право користування чужим майном встановлено також главою 32 ЦК України, що згідно ст. 402 ЦК України встановлюється договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до норм ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення таких перешкод.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту було факт реєстрації шлюбу з донькою позивача, то факт припинення сімейних відносин тягне за собою підставу припинення особистого сервітуту, оскільки відповідач зареєстрований у будинку, що належить позивачу, по відношенню до якого він втратив статус члена сім`ї.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, на час розгляду справи обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, в тому числі по справах № 695/2427/16-ц та № 243/7004/17-ц.

Оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації з вересня 2017 рокуі до даного часу, членом сім`ї позивача на даний час вже не являється, житловий будинок належить на праві власності позивачу, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатися вищевказаним будинком, чим обмежуються її права як власника згаданого об`єкта нерухомості, поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації чи інших обставин збереження за ним права на проживання за даним місцем реєстрації не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_1 про визнанняОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з погосподарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 319, 391, 401, 402, 406 ЦК України, ст.ст. 150, 155, 158 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 13, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з погосподарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 06.02.2020.

Суддя: