Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 492/1782/19
Номер провадження: 2/511/119/20
04 серпня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Теренчук Ж. В.,
при секретарі - Ніколас С.О.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Арцизька районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . За час шлюбу у них народилось двоє дітей - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з ним.
З січня 2017 року відповідачка з сім`єю не проживає, про дітей не піклується та участі у їх вихованні не приймає. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Діти залишились проживати з ним, знаходяться на повному його утриманні.
ОСОБА_3 вихованням дітей не займається, участі в утриманні дітей не приймає, місце її знаходження не відомо. При останній зустрічі в 2017 році повідомила йому, що більше не бажає жити разом, хоче іншого життя, вона дітей виростила, тепер його черга займатися дітьми.
За його заявою Роздільнянським районним судом Одеської області 22.10.2019 року з ОСОБА_3 на його користь на утримання синів були стягнуті аліменти в розмірі однієї третини її заробітку (доходів), однак він не має можливості пред`явити судовий наказ до виконання, так як йому невідомо про місцезнаходження ОСОБА_3 .
Оскільки з викладеного вище вбачається, що відповідачка свідомо нехтує своїми материнськими обов`язками та самоусунулася від виконання своїх обов`язків щодо дітей, вважає доцільним позбавити її батьківських прав відносно синів.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Не заперечували проти винесення по справі заочного рішення.
Представник третьої особи - третя особа орган опіки та піклування Арцизької районної державної адміністрації про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про не вручення відповідачу судової повістки з копіями відповідних документів, в зв`язку з відсутністю адресату за місцем реєстрації.
Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 25.02.2005 року проживали в зареєстрованому шлюбі.
За час шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи. (а.с.4,5)
Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало чинності 18.06.2019 року. Цим же рішенням встановлено, що сторони припинили подружні стосунки і не проживають разом з січня 2017 року. (а.с.6)
З довідки про склад сім`ї судом встановлено, що ОСОБА_4 , 2004 року народження, та ОСОБА_5 , 2009 року народження, проживають разом з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . (а.с.17)
Згідно довідок Кам`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів Арцизької районної ради Одеської області від 11,06.2020 року за №02.1-12/21 та №021.1-12/22, ОСОБА_5 навчається у вказаній школі в 5 класі, ОСОБА_4 навчається в 11 класі.
Згідно з характеристиками наданими Кам`янською ЗОШ, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються в школі, приймають активну участь у житті школи. Мати перестала відвідувати батьківськи збори, відповідати на дзвінки класних керівників, взагалі не цікавиться справами синів. Батько відвідує батьківськи збори, завжди відповідає на дзвінки, активно цікавиться шкільним життям синів.
ОСОБА_1 працює в ТОВ «Форвард ТСК» водієм-експедитором. (а.с.12,13)
З довідки Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області, судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно погосподарської книги особовий рахунок НОМЕР_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 . (а.с.14)
В матеріалах справи містяться заяви неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких вони просять позбавити їх матір батьківських прав у відношенні них. (а.с.15,16)
Роздільнянським районним судом Одеської області 22.10.2019 року на підставі судового наказу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання синів були стягнуті аліменти в розмірі однієї третини її заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі однієї чверті її заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З довідки Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області від 03.09.2019 року, судом встановлено, що ОСОБА_3 , 1982 року народження, дійсно проживала по АДРЕСА_1 , разом з чоловіком та синами, але з січня 2017 року в с. Кам`янське Арцизького району Одеської області не проживає. (а.с.27)
ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристикою наданою сільською радою. В ній також зазначено, що він дбайливий батько, виховує двох синів. (а.с.28)
Також судом встановлено, що Арцизькою районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітніх синів.
В висновку також зазначено, що ОСОБА_3 викликалась до служби у справах дітей для з`ясування обставин справи, думки щодо позбавлення її батьківських прав, однак не з`явилась. Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області було повідомлено, що ОСОБА_3 зі слів сусідів тривалий час за адресою реєстрації не проживає, її місце знаходження не відомо.(а.с.62)
Позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку відносно ОСОБА_13 , 2004 року народження, та ОСОБА_5 , 2009 року народження, на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як остання злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.
За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до статті 3, статті 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 02 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
Відповідно до частини 2 статті141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку їх належності та допустимості, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 , тривалий час не виконує батьківські обов`язки відносно малолітніх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з синами, що свідчить про небажання відповідачки приймати участь у забезпеченні дітям належних умов життя, навчання, відпочинку.
При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).
Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави.
Відповідач ОСОБА_3 не з`явилась і на слухання справи стосовно позбавлення її батьківських прав.
Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини».
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тому суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні неповнолітніх - ОСОБА_4 , 2004 року народження, та ОСОБА_5 , 2009 року народження.
Судовий збір сплачено позивачем в повному обсязі при звернені до суду.
На підставі викладеного, п.2 ч.1 ст. 164, 165, ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 81, 141, 259, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування - Арцизька районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ж. В. Теренчук