Провадження №22-ц/824/6916/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи його наступним:

Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2003 року, рішенням суду від 11.11.2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, синів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, відповідач приймає участь у матеріальному утриманні дітей у розмірі, що є недостатнім для задоволення потреб дітей. В зв`язку з цим просила присудити до стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року зазначений позов задоволений частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.11.2018 року і до повноліття дітей.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині визначення розміру аліментів на дітей та періоду їх стягнення, відповідач подав апеляційну скаргу, вважає, що ухвалене рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неправильній оцінці поданих доказів, а висновки суду вважає такими, що не відповідають обставинам справи. Зазначає, що судом встановлений факт добровільної сплати батьком дітей аліментів на їх утримання, в той же час прийнято рішення про стягнення аліментів починаючи з 09.11.2018 року, що є повторним стягненням, відтак не є законним присудженням з такої дати. Крім того вказує, що в період до 04.02.2019 року він мав на утриманні ще двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дітьми, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилася ще одна дитина. В той же час вказані обставини не були враховані судом при вирішенні справи. Фактично суд не взяв до уваги те, що, максимальний розмір аліментів, який може стягуватися з боржника, не повинен перевищувати 50% доходів цієї особи. З наведених підстав просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити, що добровільно сплачені відповідачем аліменти у період з 09.11.2018 року по дату прийняття Київським апеляційним судом нового рішення на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідають законодавству; присудити до стягнення на утримання дітей аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на обох дітей, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати прийняття Київським апеляційним судом свого рішення по 05.02.2022 року; розмір аліментів, які повинен сплачувати ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , має становити 1/5 частину від усіх видів заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.02.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час наведеним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку щомісячно. При цьому відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання спільних дітей, але між сторонами виникають суперечки щодо розміру такого утримання з урахуванням віку дітей та їх потреб. З наведеним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково, враховуючи наступне:

Основним доводом апеляційної скарги апелянт зазначав встановлення сплати аліментів починаючи з дати звернення позивачем до суду із даним позовом, що в свою чергу з його точки зору, враховуючи сплачені ним кошти на їх утримання в добровільному порядку, може призвести до подвійного стягнення аліментів за вказаний період,. Зазначена позиція апелянта не може бути прийнята апеляційним судом, оскільки у відповідності до положень глави 15 Сімейного кодексу України суд при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дітей встановлює розмір такого утримання та період їх сплати. В той же час питання щодо фактичного виконання такого обов`язку вирішується на стадії виконання рішення суду. При цьому виконавець має враховувати всі фактично сплачені платником аліментів кошти, незалежно від того, в добровільному чи примусовому порядку здійснюється така плата. Таким чином сплачені в добровільному порядку в якості аліментів кошти мають бути враховані при виконанні рішення про стягнення аліментів, відтак дана обставина не може призвести до подвійного стягнення, як про це вказував відповідач. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що і було зроблено судом першої інстанції. За таких умов підстав для зміни чи скасування рішення суду з цього приводу колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

В той же час колегія суддів погоджується з доводом апелянта щодо неврахування судом першої інстанції усіх належних обставин при визначенні розміру аліментів. Обставини, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Зокрема, суд має враховувати наявність у платника інших неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Даний розмір аліментів законодавчо встановлений для стягнення аліментів шляхом видачі судового наказу, відтак при вирішенні такого питання в позовному провадженні суд не обмежений зазначеними розмірами та має враховувати усі обставини справи. В той же час такі розміри є орієнтовними, і за відсутності передбачених законом підстав для встановлення аліментів в іншому розмірі, мають бути враховані судом при вирішенні спору.

У вищевказаній нормі законодавець визначив, що при стягненні аліментів на 3-х і більше дітей їх сумарний розмір має становити 50 % від заробітку (доходу) платника аліментів. Окрім того, неможливість перевищення загального розміру стягнень з особи (в тому числі і за аліментними зобов`язаннями) 50% від розміру її доходу передбачена й положеннями ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведених норм та встановленого законом принципу рівності прав дітей колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим посилання апелянта на те, що при стягненні аліментів їх розмір має враховувати усіх наявних у відповідача дітей, які мають право на утримання від нього, та граничні розміри відрахувань з доходів платника.

Верховний Суд у своїй постанові по справі № 755/14148/18 від 25 вересня 2019 року зазначив про те, що суди при ухваленні своїх рішень про стягнення аліментів, насамперед, мають керуватися інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом першої інстанції на утримання двох неповнолітніх дітей відповідача було стягнуто аліменти у розмірі ј доходів відповідача. В той же час з матеріалів справи вбачається, що до ухвалення рішення судом першої інстанції, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідача народилася ще одна дитина. За таких умов з дати народження вказаної дитини у відповідача є зобов`язання утримувати п`ятьох дітей, що має бути враховано при кінцевому визначенні розміру аліментів в даній справі. На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що з 05.02.2019 року на утримання дітей сторін з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу) на обох дітей, щомісячно, з врахуванням встановленого законом мінімального розміру таких аліментних зобов`язань. В той же час на вказані обставини суд першої інстанції увагу не звернув, в зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни визначеного судом розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей позивача та відповідача з 05.02.2019 р.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 05.02.2019 року до досягнення дітьми повноліття, змінити, встановивши розмір таких аліментів з 05.02.2019 року - 1/5 частину усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 на обох дітей, щомісячно, до повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення Дарницького районного суду м. Києвавід 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько