ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2974/18
провадження № 2/753/3279/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

при секретарі Пугач Д.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Мегедь Л.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про оголошення перерви у розгляді справи та продовження процесуального строку на подання доказів,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В., ОСОБА_6 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

29.03.2018 ухвалою суду було задоволено заяву представника позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Коновалової Есталіни Анатоліївни належним чином завірену копію довіреності виданої Курдюковою Діаною Олександрівною за реєстром № 985; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни належним чином завірену копію договору купівлі-продажу від 08.12.2017 № 1827 нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належним чином завірені копії документів, що були подані для вчинення нотаріальної дії.

10.05.2018 ухвалою суду прийнято заяву представника позивача - ОСОБА_8 про зміну підстав позову; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Коновалової Есталіни Анатоліївни оригінал довіреності виданої Курдюковою Діаною Олександрівною за реєстром №985; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2018 вказану цивільну справу передано судді Мицик Ю.С.

Ухвалою суду від 06.07.2018 справу прийнято до провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

16.01.2019 ухвалою суду, без видалення до нарадчої кімнати задоволено клопотання представника позивача та повторно направлено для виконання ухвалу суду від 10.05.2018 про витребування доказів.

13.03.2019 ухвалою суду, без видалення до нарадчої кімнати було витребувано у третьої особи оригінал довіреності виданої Курдюковою Діаною Олександрівною за реєстром №985, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А.

Ухвалою суду від 14.05.2019 задоволено клопотання про витребування у Київського державного нотаріального архіву оригіналу довіреності виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Коноваловою Е.А. за реєстром № 985.

10.07.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю надання позивачем доказів, що будуть отримані в рамках кримінального провадження.

11.07.2019 протокольною ухвалою суду, у зв`язку з тривалим розглядом справи було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та встановлено позивачу додатковий строк на подання доказів, зокрема до початку розгляду справи по суті.

11.07.2019 ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.11.2019 на 10 год. 00 хв.

13.11.2019 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншому судовому процесі та продовження процесуальних строків на подання доказів.

Ухвалою суду від 14.11.2019 в задоволенні клопотання представника позивача про продовження процесуального строку на подання доказів відмовлено через його необґрунтованість та відкладено розгляд справи на 30.01.2020.

27.01.2020 від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про оголошення перерви у розгляді справи та продовження процесуального строку на подання доказів, а саме висновку почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження № 0005642.

В судовому засіданні позивач та її представник вказане клопотання підтримали та просили задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи 2 заперечували проти вказаного клопотання та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставне затягування стороною позивача строків розгляду справи.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників справи з приводу поданого клопотання, дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

За змістом статей 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частин другої - четвертої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

При первісному зверненні до суду з клопотанням про продовження процесуального строку на подання доказів стороною позивача не було надано доказів неможливості подати висновок почеркознавчої експертизи у строк, встановлений судом.

Виконавши свій обов`язок, до початку судового засідання сторона позивача подала заяву з процесуальних питань з вимогами продовжити строк на подання висновку почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження, з доказами неможливості подання такого доказу у встановлений строк (вх. № 4851 від 27.01.2020).

Щодо поновлення процесуальних строків суд зазначає, що згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до статі 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Залишення без розгляду заяви позивача в даному випадку суперечило б завданню цивільного судочинства та не відповідало б конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність розглянути клопотання сторони позивача про продовження процесуального строку на подання висновку почеркознавчої експертизи. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини шостої статті 127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

В ході розгляду клопотання сторони позивача, суд, проаналізувавши матеріали справи встановив, що підставами для визнання правочину недійсним є його укладення поза волею позивача, зокрема на підставі довіреності, яку остання не підписувала.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із змісту частини другої статті 77 ЦПК України вбачається, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторона позивача неодноразово заявляла про важливість доказу, зокрема висновку експерта з приводу ідентифікації підпису у довіреності шляхом проведення почеркознавчої експертизи, конкретизувала значення та мету одержання такого доказу.

За положеннями частин першої та третьої статті ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із змісту частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування при розгляді справ в порядку цивільного судочинства є не тільки обставини, що підтверджують заявлені вимоги, а також і ті, що мають інше значення для її розгляду.

Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи.

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні - протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду.

В рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення статті 6 Конвенції, зазначено: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., ReportsofJudg mentsand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Niderost Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Суд наголошує на пріоритетності встановлення судової процедури, яка повинна сприяти реалізації права сторін на змагальність, рівність перед законом та справедливий суд протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно допункту 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зістаттею 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у цивільному процесі встановлена законом.

Відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод» від 17.07.1997 р. дана Конвенція та Протоколи до неї № 2,4,7,11 є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить стаття 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Судове рішення приймається суддею зважаючи на усі обставин справи.

За правилами частини першоїстатті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається із матеріалів, що додані до клопотання про продовження процесуального строку на подання доказів, представником позивача вживалися заходи щодо отримання висновку почеркознавчої експертизи в рамках кримінального провадження в розумний строк, в тому числі шляхом оскарження бездіяльності слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження.

Враховуючи той факт, що у кримінальному провадженні вже вилучено та долучено до матеріалів кримінальної справи довіреність для подальшого проведення експертизи, суд вважає, що наявні підстави для продовження процесуального строку на подання доказів стороні позивача та відкладення розгляду справи.

Оскільки строк розгляду справи по суті закінчився, а з урахуванням вищевикладених обставин, без продовження такого строку неможливо повно та об`єктивно розглянути справу по суті, з метою недопущення порушення прав сторін у справі, суд вважає за необхідне продовжити строк розгляду справи по суті до 18.05.2020.

Керуючись Конституцією України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.1-4, ст. 10, ч. 1,11, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 120, ч. 1 ст. 123, ч. 5 ст. 124, ч. 1 ст. 126, ст. 127, ст. 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк розгляду справи по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В., ОСОБА_6 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Продовжити позивачу строк на вчинення процесуальної дії, зокрема подання висновку експерта до 11.05.2020.

Відкласти розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І. В., ОСОБА_6 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним на 18.05.2020 на 16.00 год.

Про дату, час та місце наступного судового засідання повідомити учасників справи.

Копію ухвали направити учасникам справи до відома.

Ухвала окремо від рішення суду апеляційному оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.