печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2020 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Винник С. М.,

вирішуючи у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано для розгляду по суті, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями /т. ІІІ а. с. 221, 222-230/.

03 лютого 2020 року позивачем подано до суду заяву про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення у частині встановлення дати поновлення на посаді директора з правових питань і корпоративного у управління Акціонерного товариства «Українська залізниця» з дня звільнення, без розгляду.

У судове засідання сторони, їхні представники не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час, дату і місце його проведення.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Положеннями статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За приписами частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що судовий розгляд по суті судом не було розпочато.

Отже суд у даному випадку зобов`язаний застосувати імперативну норму процесуального закону та задовольнити заяву позивача про залишення без розгляду вищевказаної заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки вимога норми пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України дотримана.

Оскільки підставою для залишення позовної заяви без розгляду є подання позивачем відповідної заяви, суд вбачає підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 20 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-13, 19, 58, 62, 142, 257, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова