Справа № 216/2539/20
Провадження 2/216/2760/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 серпня 2020 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Сидорак В. В.,

за участі секретаря судового засідання Балі А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення вихідної допомоги, -

Стислий виклад позиції позивача.

06 травня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку, що не була виплачена при припиненні трудового договору, посилаючись на ті обставини, що 26 травня 2015 року ОСОБА_1 був призначений на посаду голови Широківської районної державної адміністрації, вказана посада на той час відносилася до третьої категорії посад державних службовців згідно приписів абз. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, який діяв до 01 травня 2016 року, та за яким він як державний службовець мав право користуватися правами і свободами, які гарантуються громадянам України Конституцією та законами, зокрема КЗпП, який згідно ст. ст. 1, 3, 4 регулює трудові відносини всіх працівників. Починаючи з 01 травня 2016 року, згідно абз. 4 п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VIIІ, посада голови Широківської райдержадміністрації відносилася до посад державної служби категорії «А». Законом України від 09 листопада 2017 року № 2190-VIIІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби», який набрав законної сили 15 листопада 2017 року, голови місцевих державних адміністрацій втратили статус державного службовця.

Під час припинення повноважень позивача, як голови Широківської райдержадміністрації його трудові відносини регулювалися Конституцією України, Законом України «Про місцеві державні адміністрації», та КЗпП України, зокрема п. 5 ч. 1 ст. 41, ст. 44 КЗпП України, які гарантують виплату працівникові вихідної допомоги вразі розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадових осіб. Під час звільнення позивача, йому не було виплачено вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку, чим порушено ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Враховуючи наведене просить стягнути на його користь з Широківської районної державної адміністрації вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку, що не була виплачена при припиненні трудового договору.

Стислий виклад позиції відповідача.

Згідно поданого відповідачем відзиву, останній позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні та зазначає, що ОСОБА_1 був посадовою особою. Відповідно до розпорядження Президента України від 26 травня 2015 року №566/2015-рп «Про призначення С. Ланчковоського головою Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області», призначений головою Широківської районної державної адміністрації та приступив до виконання обов`язків голови райдержадміністрації 02.06.2015 року - розпорядження голови райдержадміністрації від 02.06.2015 К-125/0/393-15 «Про вступ на посаду голови райдержадміністрації» та перебував в трудових відносинах з Широківською районною державною адміністрацією, де знаходилась його трудова книжка і оплачувалась заробітна плата.

Також зазначають, що рішенням районної ради від 17.01.2018 року №292-28/VII було висловлено недовіру голові Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Ланчковському С. В. та 31 серпня 2018 року припинені трудові відносини, відповідно до розпорядження Президента України від 28 серпня 2018 року №124/2018-рп «Про відставку голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області».

Зважаючи на викладене відповідач вважає, що ОСОБА_1 звільнений Президентом України за ініціативою Широківської районної ради, а не з ініціативи Широківської районної державної адміністрації, як уповноваженого органу.

Вважає, що умови надання та розмір вихідної допомоги у разі припинення трудового договору визначено ст. 44 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої підстави для виплати вихідної допомоги у разі припинення трудового договору за ст. 118 Конституції України не передбачено.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

08.05.2020 року - ухвала про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15.06.2020 року, на електронну адресу суду, надійшов відзив на позовну заяву з додатками, наданий в. о. голови райдержадміністрації Шпак В. В подальшому 16.05.2020 року, такий же відзив з відповідними додаткам надійшов поштовим відправленням.

23.06.2020 року - клопотання в. о. голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

26.06.2020 року, подано відповідь на відзив.

16.07.2020, 24.07.2020 року - клопотання Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

05.08.2020 року - заява позивача про подальший розгляд справи за його відсутності за наявними у справі доказами.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до трудової книжки, ОСОБА_1 з 02 червня 2015 року призначений на посаду голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, повноваження якого були припинені 31 серпня 2018 року, відповідно до частини 10 статті 118 Конституції України (а. с. 6);

Згідно рішення Широківської районної ради Дніпропетровської області від 17.01.2018 року, голові Широківської районної державної адміністрації Ланчковському С. В., висловлено недовіру (а. с. 48);

Відповідно до Розпорядження Президента України від 28 серпня 2018 року №124/2917-рп, на підставі частини десятої ст. 118 Конституції України прийнято відставку голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Ланчковського С. В. (а. с. 60);

Постановою Верховного Суду від 10 липня 2019 року, залишено без змін рішення Дніпровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування рішення Широківської районної ради від 17 січня 2018 року (а. с. 61-64, 69-84);

Листами від 07 вересня 2018 року та від 14 вересня 2018 року ОСОБА_1 звертався до Широківської районної державної адміністрації, з вимогою виплатити йому вихідну допомогу в розмірі шестимісячного середнього заробітку відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а. с. 7, 8).

Листами від 17 вересня 2018 року та від 18 вересня 2019 року, ОСОБА_1 повідомлено Широківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, що питання призначення на посади голів місцевих державних адміністрацій та припинення їх повноважень урегульовані статтею 118 Конституції України та статтями 8, 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», згідно яких вони віднесені до компетенції Президента України. Припинення повноважень відбулося відповідно розпорядження Президента України від 28.08.2018 року №1264/2018-рп на підставі ч. 10 ст. 118 Конституції України. Стаття 44 КЗпП України передбачає виплату вихідної допомоги при припиненні удового договору саме з підстав визначених КЗпП України, а саме: пункт 6 статті 36; пункти 1, 2, 6 статті 40; пункту 3 статті 36; статті 3 та 39; пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпП України. Так як правовими підставами припинення повноважень голови Широківської районної державної адміністрації є норми Конституції України, а не положення КЗпП України відповідно і застосування норм трудового законодавства в частині виплати вихідної допомоги є неможливим (а. с. 85, 86).

Як встановлено судом позивач, як на підставу до задоволення поданого ним позову, покликається на приписи п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та вважає, що на момент звільнення він був посадовою особою через, що на нього повинні поширюватись вимоги ст. 44 КЗпП України, щодо виплати вихідної допомоги.

Аналізуючи доводи, викладені сторонами та досліджені матеріали справи, суд вважає за необхідне врахувати, що порядок діяльності місцевих державних адміністрації, регулюється Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 9 квітня 1999 року № 586-XIV. Згідно ч. 2 ст. 1 вказаного Закону, місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Статтею 12 Закону № 586-XIV, встановлюються необхідні вимоги до посадових осіб місцевих державних адміністрацій. Вказані вимоги поширюються і на голову районної адміністрації з чого слідує, що така особа вважається посадовою особою відповідної районної адміністрації. Отже позивач, на момент його звільнення, вважався посадовою особою районної адміністрації.

Умови оплати праці, соціального забезпечення посадових осіб місцевих державних адміністрацій врегульовано ст. 48 Закону, відповідно до якої - посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями, їх основні права, обов`язки, відповідальність, умови оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України «Про державну службу».

Однак, на момент звільнення позивача з займаної посади, вимоги Закону України «Про державну службу» на нього не поширювались, зважаючи не внесенні 09.11.2017 року зміни в ст. 3 Закону, відповідно до яких дія Закону України «Про державну службу» не поширюється на голів місцевих державних адміністрації п. 91. А тому, за відсутності спеціальних норм Закону, спрямованих на врегулювання відносин пов`язаних з припиненням трудових обов`язків голови районної державної адміністрації, слід застосовувати норми законодавства про працю.

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, суд враховує ту обставину, що частину першу статті 41 КЗпП України було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VІІ, яким визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір у справах зі спорів, що виникають із трудових відносин з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Зазначений Закон набрав чинності 01 червня 2014 року. Метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Отже, пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України поширюється на посадових осіб господарських товариств, які є спеціальними суб`єктами, щодо яких може бути застосована вказана норма. Враховуючи те, що позивач працював на посаді голови Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської обрості, яка є місцевих органів виконавчої влади, та був звільнений на підставі ч. 10 ст. 118 Конституції України, позивач не відноситься до спеціального суб`єкту, щодо якого може бути застосована зазначена правова норма.

Дана позиція суду, повністю узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 16 січня 2018 року у справі №760/9269/15ц.

Враховуючи наведене в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом з цим позивачем при зверненні до суду з позовом не було сплачено судовий збір. Правовідносини, які виникли між сторонами, не підпадають під дію п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки заявлені позивачем вимоги не відносяться до виплат пов`язаних із стягненням заробітної плати.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2020 рік, ставка судового збору складала 840,80 грн.

За вказаних вище обставин з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10-13, 141, 209, 213, 223, 258, 259, 265, 279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку, що не була виплачена при припинення трудового договору - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави, судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Широківська районна державна адміністрація Дніпропетровської області , , місцезнаходження: Дніпропетровська область, Широківський район, смт. Широке, вул. Соборна, буд. 107, індекс 53700.

Суддя В. В. Сидорак