Справа № 159/2857/20
Провадження № 2/159/828/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря - Посполітак Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позовних вимог.

16 червня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні, яке було набуто у спільну сумісну власність подружжя під час перебування у шлюбі,а саме: на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 01 березня 2002 року сторони зареєстрували шлюб. На даний час вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Перебуваючи у шлюбі, за взаємною згодою і спільні кошти, сторони придбали житло, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 .. Оскільки згоди про добровільний поділ будинок між сторонами не досягнуто, а відповідно до вимог чинного законодавства майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, виходячи із рівності часток кожного із сторін у праві спільної сумісної власності, а відтак прохає суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Рух справи в суді.

Позовна заява подано до суду 16 червня 2020 року.

17 червня 2020 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача.

06 липня 2020 року отримано повідомлення про реєстрацію відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 06.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.08.2020 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

В судовому засіданні представник позивача Демчук Н.В. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у ході судового розгляду позов визнав повністю, не заперечив проти його задоволення, а також не заперечив проти стягнення з нього судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 01.03.2002 року доводиться факт реєстрації шлюбу між сторонами зареєстрований 01 березня 2002 року у Голобській селищній раді Ковельського району Волинської області.

Копією договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Дудою Л.В. 22 травня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за №976, доводиться що спірний будинок АДРЕСА_1 був набутий сторонами у шлюбі.

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2008 року доводиться та обставина, що будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за позивачем ОСОБА_2 .

Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 11.07.2013 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище та ім`я на ОСОБА_3 .

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вказаною нормою права та нормами статті 60 Сімейного Кодексу України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором або рішенням суду (ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України).

У ході судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами у справі, що житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , був придбаний сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак на підставі ст. 60 СК України на вищевказане майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги закону, суд вважає вимоги щодо розподілу майна подружжя шляхом визнання права власності на належну позивачу частку у спільному майні подружжя, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просила стягнути з відповідача в її користь витрати, які документально підтвердженні,а саме на правничу допомогу адвоката в сумі 10800 грн. та судовий збір в сумі 840,80 грн.,

Оскільки відповідач у ході судового розгляду визнав повністю судові витрати та витрати на правничу допомогу, а відтак вони підлягають стягненню з останнього.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78,82, 141, 206, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.328, 368, 370 ЦК України, ст. 60,63,68, 70 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку,розташованого по АДРЕСА_1 , який було набуто у спільну сумісну власність подружжя під час перебування у шлюбі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 840,80 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 10800 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XІІ «Прикінцеві положення» цього Кодексу в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 10 серпня 2020 року.

Головуючий: В.О.Лесик