22-ц/804/2304/20

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Номер провадження 22-ц/804/2304/20
11 серпня 2020 року місто Маріуполь
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:
головуючого судді Гаврилової Г.Л.,
суддів Пономарьової О.М.
Попової С.А
секретар Сікора М.М.
позивач ОСОБА_1
відповідач ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні, з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2020 року,у складі судді Шевченко О.А., повний текст рішення складено 20 березня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А :
В грудні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 15 грудня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . У шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2019 року шлюбні відносини припинені, дитина знаходиться на утриманні позивачки. На даний час чоловік не виконує свої обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини ? частини його заробітку (доходу) але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення повноліття дитиною та на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 травня 2020 року залишено без задоволення заяву адвоката Фісінчука С.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить заочне рішення суду змінити в частині розміру стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 з ? частини його заробітку( доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати звернення до суду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач працює моряком річного флоту, має нерегулярний дохід, який залежить від укладання контракту та періоду його виконання. На даний час ОСОБА_2 виконує контракт на посаді другого помічника капітана з оплатою праці 600 доларів США, що відповідає середній заробітній платі працівника в місті Маріуполі. Окрім того, суд не врахував, що відповідач має малолітню дитину від першого шлюбу, та на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03.07.2017 року по справі №264/2862/17 з нього стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу у твердій грошовій сумі 2700грн щомісяця. Окрім того, під час виконання трудового контракту в 2019 року відповідач був госпіталізований з діагнозом гастрит з втратою свідомості, внаслідок чого отримав черепно-лицьову травму, що в подальшому потребувало постійного лікування у нейрохірурга та було підставою до дострокового завершення виконання контракту.
У свою чергу, відповідач не був присутнім у судових засіданнях, зокрема, при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, жодного поштового повідомлення не отримував, судову повістку судом було направлено на адресу, за якою відповідач не зареєстрований.
Представник позивача адвокат Царьова О.С. надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому зазначила, що наявність на утриманні у відповідача ще однієї дитини не може бути перешкодою для забезпечення необхідним для розвитку іншої дитини. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 встановлена група інвалідності або наявності в нього тяжких захворювань, які заважають працювати, або несе значні витрати на лікування, відповідачем не надано. Долучений до апеляційної скарги індивідуальний трудовий контракт не є допустимим доказом, оскільки в контракті відсутній підпис юридичної особи, з якою укладено контракт, відсутня печатка цієї юридичної особи. Окрім того, адвокат Царьова О.С. зазначила, що відповідно наявних у загальному доступі вакансій посад, заробітна плата другого помічника капітана судна, аналогічному на якому працює відповідач, становить 1000-3200 доларів США. Вважає, що заробітна плата, що зазначається стороною відповідача в апеляційній скарзі не відповідає його посаді та є лише намаганням уникнути обов`язку оплачувати аліменти в належному розмірі.
У додатковому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представник зазначила, що під час перебування сторін у шлюбі вони користувались спільною електронною поштою, оглянувши яку, позивачка 13.07.2020 року виявила трудовий договір на ім`я ОСОБА_2 , який є ідентичним тому, що долучено представником відповідача за винятком декількох основних моментів, зокрема в пункті 5. змінено заробітну плату з 1100 до 600 доларів США. Отже, вважає, що позивач надав підроблений індивідуальний трудовий контракт з метою створення штучних доказів для зменшення розміру стягнутих аліментів, та вважає його недостовірним.
Позивачка, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, клопотань до апеляційного суду не надавала, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за її відсутність.( а.с. 163)
Заслухавши суддю-доповідача, відповідача та його представника ОСОБА_3 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, представника позивачки адвоката Царьову О.С., яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, та додатково надані сторонами письмові докази, та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає зміни з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.
Ухвалюючи позов у повному обсязі, суд виходив з того, що відповідач у добровільному порядку дитину не утримує, є працездатним, позов визнав повністю, та виходячи з матеріального становища сторін, визначив розмірі аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку( доходу ) відповідача.
Даний висновок не відповідає обставинам справи, та суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.
Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статтею180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з положеннями ст.181,183,184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.1. ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 15 грудня 2018 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданим Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15.12.2018 року.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис №911 від 17.08.2019 року). (а.с.5)
Згідно довідок відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 ( позивачка) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за одним місцем проживання у місті Маріуполі. ( а.с . 7,10)
Враховуючи дані обставини, суд дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі ? частки заробітку ( доходу) відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Апеляційним судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є відповідач ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_6 ( а.с.50)
Відповідно до рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 03.07.2017 року по справі №264/2882/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнути аліменти на утримання ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 2700 грн щомісяц, починаючи з 13.06.2017 року. (а.с.53)
Згідно довідки Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі від 10.08.2020 року, ОСОБА_2 за виконавчим листом №264/2862/17, виданим Іллічівським районним судом м. Маріуполі Донецької області, сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 з червня 2017 року аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі 2700 грн. щомісяця, та станом на день виписки не має заборгованості за даним видом платежу. ( а.с. 170)
За змістом ч.1. ст. 192 Сімейного кодексу України наявність у платника аліментів інших дітей є обставиною, що має істотне значення для визначення розміру аліментів.
Отже, визначаючи аліменти на дитину ОСОБА_4 у розмірі ? частки від заробітку(доходу) відповідача, суд не з`ясував та не врахував, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , на утримання якої він з червня 2017 року щомісячно справно сплачує аліменти у розмірі 2700 гривень.
При цьому доводи позивачки та її представника, з посиланням на судову практику, зокрема, постанову Верховного Суду від 28 вересня 2019 року у справі № 185/4749/17, що наявність іншої неповнолітньої дитини у відповідача не має правового значення, не ґрунтується на вимогах ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, оскільки саме ця обставина є однією з таких, що має істотне значення при визначенні судом розміру аліментів.
У свою чергу, у справі, що переглядалась Верховним судом Касаційного цивільного суду у справі № 185/4749/17, касаційною інстанцією встановлено, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів у ? частці від доходу батька на неповнолітню дитину, з урахуванням конкретних встановлених судом обставин, брав до уваги і наявність у відповідача ще однієї дитини, тоді як суд апеляційної інстанції, зменшивши розмір аліментів до 1/6 частки від заробітку( доходу) платника аліментів, фактично переоцінив докази, при цьому вказав, що суд першої інстанції не брав до уваги наявність іншої дитини, що не відповідає обставинам справи. ( а.с. 135-136)
У даному випадку, суд першої інстанції при ухваленні заочного рішення не з`ясовував питання щодо наявності інших дітей платника аліментів, та не брав цю обставину до уваги при визначенні розміру аліментів, чим порушив норми матеріально права.
Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.(а.с. 171)Відповідно до позовних вимог позивачка претендує на ? частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно. ( а.с. 172-173)
Як пояснила представник позивачки, ОСОБА_1 щомісячно отримує на дитину 860 гривень соціальної допомоги.
Згідно посвідчення особи моряка та даних закордонного паспорту, ОСОБА_2 є моряком, та відповідно до трудових контрактів перебував у трудових відносинах із судновласниками за межами України: з 18 січня 2019 року по 02 лютого 2019 року( 16 днів); з 20 грудня 2019 року по 23 січня 2020 року; з 01 березня 2020 року по 11 липня 2020 року - за трудовим контрактом від 03.03.2020 року з судновласником «Consul shipping limited m/v «CONSUL», та згідно даного індивідуального трудового договору моряка сторони домовились про оплату труда у розмірі щомісячної сплати у розмірі 600 доларів США. ( а.с. 99-101, 174, 102-104)
Судова колегія пересвідчилась у відповідності даної копії трудового договору від 03.03.2020 року( а.с. 102-104) оригіналу, який оглянула за участі представника позивачки у судовому засіданні. Даний документ не містить видимих виправлень, наявні підписи як моряка ОСОБА_2 так і підпис і мокра печатка судновласника.
При цьому колегія суддів не приймає доводів позивачки, що даний контракт є неналежним доказом, оскільки нею знайдений в електронній пошті інший трудовий договір на ім`я відповідача від 02.03.2020 року, який містить інші відомості, як по заробітній платі, яка становить 1100 доларів на місяць, так і інші дані, що стосуються реквізитів та місцезнаходження роботодавця. До того ж, вважає, що у п.16.5. виключено відомості щодо особи, від імені якої укладено контракт, стоїть печатка судна, а не юридичної особи з якою укладено контракт.
Так, згідно наданого позивачкою письмового документу під назвою індивідуальний трудовий договір, вбачається, що це є проектом договору, який складений на ім`я ОСОБА_8 та виданий Крюінговим Офісом «Вельбот Марин Шиппинг Компани», який виступає між моряком і роботодавцем лише у якості АГЕНТА, що і зауважено у п. 16.5, та відповідно стоїть печатка цієї крюінгової компанії, а не печатка судна, як вважає позивачка. Відповідно даний договір не підписаний ні моряком ні роботодавцем, та не є доказом укладеного трудового договору. ( а.с. 102-104)
У свою чергу, як на індивідуальному трудовому договорі моряка від 03.03.2020 року, так і у посвідченні особи моряка ОСОБА_2 стоїть підпис та мокра печатка саме судновласника «Consul shipping limited m/v «CONSUL».
Отже, враховуючи встановлені обставини, судова колегія погоджується з доводами відповідача, що суд з`ясував не всі обставини справи, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів на дитину.
При цьому судова колегія відхиляє посилання відповідача на його недуже задовільний стан здоров`я, оскільки доказів непрацездатності, або тривалого лікування, відповідачем не надано.
У свою чергу, висновок суду, що відповідач визнав позов у повному обсязі, не відповідає обставинам справи, оскільки згідно матеріалів справи, відповідач не обізнаний як щодо відкриття провадження у даній справі, так і щодо дати, часу та місця розгляду справи.
Крім того, відповідач не приймав участі при розгляді справи та жодних заяв від нього до ухвалення заочного судового рішення, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч.2.ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Отже, судова колегія приходить до висновку , що суд неповно з`ясував обставин, що мають значення для справ та прийшов до висновків, що не відповідають обставинам справи.
За таких обставин, з урахуванням обставин даної справи, та досліджених апеляційним судом нових доказів, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів іншої неповнолітньої дитини, матеріального становища позивачки, судова колегія вважає за необхідне змінити судове рішення, визначивши розмір аліментів який підлягає стягненню щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , зменшив його з 1/4 частини від його заробітку (доходу) до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення повноліття дитиною.
При цьому колегія суддів зауважує, що розмір аліментів, за вимогами позову, визначений у частковому співвідношенні до будь-якого заробітку ( доходу) відповідача, отже, отримання відповідачем більшого заробітку(доходу), завжди потягне за собою поліпшення матеріального становища дитини.
У свою чергу, відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Оскільки судовий збір у дохід держави у розмірі 768,40 гривень, який суд стягнув з відповідача, відповідає вимогам ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», підстав переглядати судове рішення в частині розподілу судових витрат не має.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.
Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 березня 2020 року змінити, зменшити розмір частки аліментів, яка підлягає стягненню щомісячно з ОСОБА_2 ,( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ,( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини від його заробітку (доходу) до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення повноліття дитиною.
Судове рішення в частині розподілу судових витрат залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2020 року.

Судді: Г.Л. Гаврилова

О.М. Пономарьова

С.А. Попова