Справа № 685/271/20
Провадження № 2/685/119/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2020 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 та

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у його власній квартирі зареєстрована його колишня дружина, відповідач по справі, однак не проживає понад 1 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має та не цікавиться даною квартирою. Тому, для усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування нею.

В ході судового розгляду позивач свої вимоги підтримав та додатково пояснив, що батьки надали йому кошти для придбання квартири, і у 2007 році, ще до укладення шлюбу з відповідачкою, він придбав частку у недобудованому будинку, яка відповідала квартирі АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру було зареєстроване в 2012 році, уже після здачі будинку в експлуатацію.

Зазначив, що у квартирі фактично проживав разом з відповідачкою та їх спільним сином ОСОБА_4 , але зареєстровані були лише дружина та син для забезпечення можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг, оскільки отримував високу заробітну плату. Сам був зареєстрований разом зі своїми батьками в с. Коров`є Теофіпольського району.

В 2019 році відносини між ним та дружиною зіпсувалися, тому дружина з сином переїхали проживати до батьків дружини, де проживають до даного часу, шлюб між ними розірваний.

В даний час має намір продати квартиру, однак перешкодою оформити договір купівлі-продажу є наявність зареєстрованих мешканців, відповідачка добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, незважаючи на можливість зареєструвати її за місцем проживання своїх батьків, які мають будинок в сусідньому з смт Теофіполь селі Коров`є.

Відповідач ОСОБА_2 письмового відзиву не надала, в ході судового розгляду позовних вимог не визнала та пояснила, що дійсно проживали разом з позивачем та їх спільною дитиною у квартирі, однак відносини між ними, як подружжям, поступово погіршувалися і в грудні 2019 року, за час її відсутності в смт Теофіполь, чоловік перевіз її речі та речі їх сина до квартири її батьків в смт Теофіполь, де вони на даний час проживають.

Зазначила, що не заперечує проти зняття з реєстраційного обліку в квартирі позивача, однак залишається невирішеним питання місця проживання їх спільної дитини. Вона пропонувала позивачу придбати іншу квартиру та оформити її на сина, позивач не заперечує, однак жодних дій для цього не приймає.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивач являється власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 02 березня 2012 року Теофіпольською селищною радою Теофіпольського району Хмельницької області, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 33369969, виданим 02 березня 2012 року Теофіпольським районним бюро технічної інвентаризації (реєстраційний номер нерухомого майна 36135018).

В квартирі, відповідно до довідки ТОВ «Лан» від 30 січня 2020 року № 11, проживають ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний згідно рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2019 року, після розірвання шлюбу відповідачці було повернено її дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною третьою цієї ж статті визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є, зокрема, місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 4 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Особа може бути примусово ізольованою від сім`ї лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Дитина, згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою, п`ятою та десятою статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачений обов`язок особи зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Реєстрація місця проживання здійснюється лише за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Як встановлено судом, відповідач разом зі своїм сином, який не досяг 14-річного віку, зареєстровані у спірній квартирі, а позивач, який є батьком спільного з відповідачкою сина, зареєстрований в іншому житлі в с. Коров`є.

Місце проживання дитини у спірній квартирі встановлене за згодою обох батьків, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.

Позовна вимога стосується визнання такою, що втратила право на проживання у вищезазначеній квартирі, лише самої відповідачки, внаслідок чого, в разі задоволення позову, фактично матиме місце факт розлучення малолітньої дитини зі своїми батьками, так як ця дитина залишиться зареєстрованою у квартирі одна, що суперечить вимогам ст. 47 Конституції України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 4, 7 СК України, оскільки діти самостійно не можуть здійснювати свої житлові права.

За таких обставин відповідач не може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому залишилося зареєстрованим місце проживання її малолітньої дитини одної та без батьків, без вирішення питання про місце проживання дитини в порядку, визначеному законодавством.

Фактичне місце проживання дитини з матір`ю за іншою адресою не спростовують висновків суду, оскільки реєстрація місця проживання особи у встановленому порядку є похідною після вибору свого місця проживання.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 3, 4, 7 СК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 серпня 2020 року.

Суддя А.П. Самойлович