___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/702/20
12.08.2020 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Літвінової І.А.,
секретар судового засідання - Молодов В.С.
Відповідач ОСОБА_2 вимоги ОСОБА_1 про стягнення 2000 гривень на відшкодування матеріальних збитків визнав. Проте заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди з підстав, викладених у відзиві.
Ухвалою суду від 29.02.2020 року прийнято визнання позову відповідачем в частині позовних вимог та 11.03.2020 року судом ухвалено рішення в частині позовних вимог, визнаних відповідачем та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на відшкодування матеріальних збитків - франшизи.
Розгляд справи по суті в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, які не визнані відповідачем було відкладено із продовженням сторонам процесуального строку.
Відповіді на відзив позивач не надала. Будь-яких інших заяв по суті справи та з процесуальних питань від сторін також не надходило. Враховуючи відсутність підстав для продовження процесуального строку, суд перейшов до розгляду справи по суті за наявними у справі матеріалами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Статтею 16 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди віднесено до одного із способів захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода).
Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Як роз`яснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Як встановлено у ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При цьому, в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
За правилами статті 81 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів законом покладено на сторону, яка посилається на певні обставини.
Суд погоджується з відповідачем щодо недостатності доказів, наданих позивачем на підтвердження моральної шкоди на суму 10 000 грн. Проте, зважаючи на положення статей 23, 1167 ЦК України та враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за справедливе присудити до стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди позивача, грошову суму у розмірі 2000 гривень 00 копійок.
Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1197 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (паспорт: НОМЕР_2 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 24.01.2000 р.; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) в частині стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт: НОМЕР_2 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 24.01.2000 р.; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Датою складення повного рішення є 12 серпня 2020 року.

Суддя

Літвінова І. А.