УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевським районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В., розглянув заяву відповідача ОСОБА_1 голови Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Комунальник 2» про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 голови Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Комунальник 2» про визнання суми боргу на утримання будинку у розмірі 5497,98 грн. недостовірними, недоведеними, визнання фактичним боргом на утримання будинку суму у розмір 2700,82 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

17.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 335/11526/19.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2020 року взадоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 голови Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Комунальник 2» про визнання суми боргу на утримання будинку у розмірі 5497,98 грн. недостовірною, недоведеною, визнання фактичним боргом на утримання будинку суму у розмір 2768,36 грн.,відмовлено повністю. Однак, при ухвалені судового рішення, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки на момент розгляду справи між відповідачем та адвокатом не було підписано та надано суду Акт приймання передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги та не було сплачено грошові кошти за надану адвокатом правничу допомогу.

Просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути з позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи характер вирішуваного питання, суд не вбачає необхідності викликати сторони в судове засідання, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

У зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши заяву з додатками, оглянувши матеріали цивільної справи № 335/11526/19 вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої пятої ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2020 року взадоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 голови Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Комунальник 2» про визнання суми боргу на утримання будинку у розмірі 5497,98 грн. недостовірною, недоведеною, визнання фактичним боргом на утримання будинку суму у розмір 2768,36 грн.,відмовлено повністю.

Вищевказана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження, а тому згідно вимог ч. 8 ст. 279 ЦПК України дебати не проводились.

У відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відповідачем у своєму відзиві повідомлено суд, про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, проте під час судового розгляду, відповідачем не заявлялось та не подавалась відповідна заява про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

З заяви про ухвалення додаткового рішення у справі вбачається, що вартість послуг з надання правової допомоги у цій судовій справі становить 1 000, 00 грн., також разом з зазначеною заявою суду надані докази витрат відповідача на професійну правничу допомогу, що фактично понесені у цій справі, а саме: договір про надання правничої допомоги № 13-12/18 від 18.12.2018 року, додаткова угода № 3 від 12.11.2019 року до договору про надання правничої №13-12/18 ввід 18.12.2018 року, акт прийому передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 13-12/18 від 18.12.2018 року, копія ордеру на надання правової допомоги, платіжне доручення № 158 від 16.01.2020 року на суму 1000 грн.

При ухваленні рішення судом не вирішувалось питання про відшкодування таких витрат, оскільки відповідачем докази понесення витрат на професійну допомогу адвоката не надавалися та не подавалась відповідна заява про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Під час судового розгляду справи відповідачем не були надані докази щодо витрат на професійну (правничу) допомогу.

До закінчення розгляду справи відповідачем не було подано заяви щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та про поважні причини неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну (правничу) допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Враховуючи, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, не складна та є типовою, значення справи для сторони, яка не впливає на репутацію сторони, а також враховуючи відсутність розрахунку таких витрат та витрат часу на виконання відповідних робіт, відсутність заяви про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Керуючись ст. ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за заявою відповідача ОСОБА_1 голови Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Комунальник 2» про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 голови Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Комунальник 2» про визнання суми боргу на утримання будинку у розмірі 5497,98 грн. недостовірними, недоведеними, визнання фактичним боргом на утримання будинку суму у розмір 2700,82 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів, з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В.Геєць