КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/4233/2020 Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 серпня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов В.І, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню , -

у с т а н о в и в :

У грудні 2019 року позивач пред`явив позов до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також ОСОБА_2 подав і заяву про забезпечення позову, у якій просив суд зупинити стягнення за виконавчим провадженням №60785225 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 335 844.55 грн., відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. на підставі виконавчого напису №1102 вчиненого 29.11.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., зупинити стягнення за виконавчим написом №1102 вчиненим 29.11.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 , заборгованості у розмірі 305 З 13.23 грн., до набрання рішенням законної сили в справі за його позовом до ОСОБА_1 ,треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П., приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов В.І.про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню.

Зазначав, що на підставі виконавчого напису від 29.11.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1102, вчиненого приватним виконавцем Голяченком І.П., 04.12.2019 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60785225, проте виконавчий напис ним оскаржується, унаслідок чого є підстави застосування п. 6 ч. 1 ст, 150 ЦПК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та відмовити в задоволення забезпечення позову у такий спосіб. Зазначає, що суд не перевірив у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення. Суд не врахував, що виконавчий напис нотаріуса був виданий на підставі заборгованості, що виникла у зв`язку з невиконанням позивачем своїх обов`язків за укладеним договором про сплату аліментів на дітей від 14.11.2017 року, відповідно до п.1.2 умов якого він взяв на себе зобов`язання сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 7 000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, а в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі - до його закінчення. При цьому відповідно до п. 8.1 договору відповідач зобов`язується використовувати аліменти виключно за цільовим призначенням, тобто на утримання дітей. Крім того такий спосіб забезпечення позову не передбачений діючим законодавством.

Установлено, що у грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати виконавчий напис №1102 вчиненим 29.11.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 , заборгованості у розмірі 305 З 13.23 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Зазначав те, що заборгованість указана у виконавчому написі не є безспірною, і відповідачу та третій особі було відомо , що на момент вчинення виконавчого напису існував судовий спір щодо розміру заборгованості по аліментам та нарахування пені (цивільна справа №367/3193/19). Крім того наразі з приводу правовідносин, що виникли між ним та відповідачем ведеться судовий спір про визнання недійсним договору, що перебуває в провадженні Ірпінського міського суду Київської області (цивільна справа №367/8801/19) .

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у вказаний ним спосіб, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно з п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Системний та логічний аналіз зазначених норм у їх сукупності свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому він виступає як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду та є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

Відповідно до Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Установлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач оскаржує виконавчий напис, на підставі якого здійснюється стягнення за виконавчим провадженням, тобто виконавчий напис є предметом спору, а тому заява ОСОБА_2 про забезпечення позову є обґрунтованою.

Аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо законності виконавчого напису, на підставі якого відкрито виконавче провадження, а можливезадоволення даного позову може виключити повністювиконання виконавчого напису №1102 від 29.11.2019 року, який є предметом даного позову.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук