Провадження № 2/761/3393/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Ганущака А.М.

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в даній квартирі.

Позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що вона - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ) є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі - продажу від 21.03.2011 року, до реєстрації шлюбу. З16.04.2016 року в шлюбі з ОСОБА_2 не перебуває.

Вказує, що в даній квартирі проживає одна, колишній чоловік - ОСОБА_2 в даній квартирі після розірвання шлюбу з позивачем не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має, і квартирою не цікавиться, тому їй як власниці житла це створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, - залишено без руху.

Ухвалою від 13.02.2020 року відкрито провадження у цивільний справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. При цьому зазначила, що відповідач не проживає у вказані квартирі ще з квітня 2015 року, тобто до розірвання шлюбу між ними.

В судове засідання відповідач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява за вхідним №44131 від 28.05.2020 в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, з позовними вимогами погодився.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позов, про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд приймає таке визнання позову.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, а також оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру прав № 29526757, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 840, виданий 21.03.2011 року (а.с.27).

Відповідно до відомостей з Відділу та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київської області вбачається, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35).

Наведені обставини також, підтверджуються листом керівника апарату Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації від 09.12.2019 року № 109-109/опп/Д-2886 (а.с.6), довідкою про фактичне місце проживання від 05.12.2019 (а.с.7), актом про не проживання особи за місцем реєстрації (а.с.8).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, у постанові від 16.11.2016 року № 6-709цс16 Верховним Судом України висловлену правову позицію про те, що аналіз ст. 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

На підставі викладеного, а також враховуючи встановлені обставини справи, до спірних правовідносин підлягають застосування положення ст. 391 ЦК України.

Разом з цим, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було уклаладено шлюб 02.09.2011 року, який був розірваний між ними 16.04.2016 року, що підтверджується копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, й достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та те, що обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Крім цього, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Зазначене свідчить що питання зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від вирішення питання про позбавлення права користування особи житловим приміщенням, а відтак в розумінні норм статті 3 ЦПК України зазначена позивачем вимога є передчасною.

Відтак, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для знаття з реєстраційного обліку відповідача в квартирі, а тому позов в частині примусового зняття відповідача з рєстраційного обліку в даній квартирі задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405, ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст складено 24.07.2020.

Суддя: