Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
10 серпня 2020 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 . При цьому, позивач посилався на те, що відповідач понад 15 років не проживає за вказаною адресою, комунальні платежі не сплачує, його речі у житловому будинку відсутні.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2020 року закрито підготовче провадження у справі тапризначено справу до судового розгляду по суті
Позивач вимоги позову підтримав, просив про розгляд справи у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Обставини справи, встановлені судом.
Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Грачовою Л.І. за р.№4-54, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.10.2014 року, виданого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Грачовою Л.І. за р.№4-55.
У житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ТОВ "Центральний 1" від 04.12.2018 року за р.№ 1898.
Згідно акту від 04.12.2018 року, складеного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та посвідченого ТОВ "Центральний 1", відповідач ОСОБА_2 понад 15 років не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Реєстрація відповідача порушує права позивача.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства»)
В силу ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла втрачають право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла чи законом.
Вказані обставини підтверджуються актом про не проживання від 04.12.2018 року.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,76-80,82,259,263-265,268,280, 354-355 ЦПК України,суд,-
Позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , 1966 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлений 10 серпня 2020 року.
Суддя Н.П. Черенкова