Справа № 404/6893/17
Номер провадження 2/404/974/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» про захист прав споживача, визнання протиправними положень договору та визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» про захист прав споживача, визнання протиправними положень договору та визнання кредитного договору недійсним, просив відновити порушені права позивача, визнати протиправними положення кредитного договору та визнати недійсним кредитний договір № 210104650 від 09 березня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога», припинити зобов`язання ОСОБА_1 , перед ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога».

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 09 березня 2017 року між позивачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» був укладений договір № 210104650 про відкриття кредитної лінії, однак позивач вказаний договір не укладав. Відповідач в односторонньому порядку уклав договір відступлення прав вимог № 12-091 з ТОВ «Кредит Капітал» від 12 вересня 2016 року, що окремо вказує на невідповідність вимог, зобов`язань та повноважень відповідача, адже договір відступлення прав вимоги датовано минулим 2016 роком, тобто права вимоги було відступлено до укладання договору кредиту, тому такий договір, апріорі не може відповідати дійсності та є нікчемним або удаваним.

Відповідач не укладав договорів та не давав своєї згоди третім особам на укладання договору від його імені, адже лише за таких умов можливо обґрунтувати претензії відповідача, тому не підлягає поясненню логіка та дії відповідача з передчасного відступлення не існуючих боргів, що вочевидь неможливо, суперечить здоровому глузду та вказує на протиправність дій відповідача. Відповідач без його участі та згоди, вчинив протиправні дії, відповідальність за які передбачено ст. 190 КК України, що підтверджується заявою позивача до поліції, зареєстрованою у травні 2017 року, відділом поліції м. Кропивницького.

Вважає даний кредитний договір незаконним та таким, що підлягає скасуванню, як в частині окремих положень, так і в цілому у зв`язку з численними порушеннями відповідачем керівних положень законодавства.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В. від 03 листопада 2017 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання /т.1, а.с.11/.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» від 07 травня 2018 року № 252, у зв`язку з тривалим перебуванням судді Мохонько В.В. на лікарняному, з можливих підстав щодо настання обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді судової справи, що може мати наслідки порушення строку розгляду справи встановленого ЦПК України, призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи /т.1, а.с.29/.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено суддю Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванову Н.Ю. /т.1, а.с.30/.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 08 травня 2018 року справу прийнято до провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /т.1, а.с.31-32/.

19 вересня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, відповідно якого вказано, що 09 березня 2017 року між позивачем та Фінансовою установою було укладено договір про надання кредитних коштів № 210104650 на суму 4160 грн. зі сплатою відсотків строком на 7 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (іменна банківська карта № НОМЕР_1 ) зазначений у заявці позивача, що засвідчує факт передачі грошових коштів від Фінансової установи до позичальника і факт укладення між ними договору у формі електронного документу. Факт оформлення заявки на отримання кредитних коштів, яку оформив позивач 09 березня 2017 року є акцептом на укладення кредитного договору.

В результаті, пройшовши весь алгоритм дій Фінансової установи при укладенні кредитного договору, позивач свідомо мав намір укласти договір і отримати кредитні кошти. Вищевикладене є спростуванням наведених доводів позивача про наявність неіснуючих підстав для визнання окремих положень договору чи в повній мірі недійсним, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс повідомлення, без здійснення входу позивачем на сайт фінансової установи за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не було б укладено.

Вказано, що позивач є клієнтом ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з 14 березня 2016 року, тим самим уклавши 7 кредитних договорів з Фінансовою установою, успішно закривши всі договори, сплатив відсотки за користування кредитними коштами та пеню по договорах .

Вважає, що позивач має виключно бажання не погашати заборгованість за договором, не сплачуючи жодних коштів по договору, а поверхневе вивчення обставин справи на яких ґрунтуються позовні вимоги по справі та надання непідтверджених документально доказів, суперечить законодавчим нормам та є хибними.

Доводи позивача про наявність ніби то підстав для визнання протиправними положень договору та визнання кредитного договору недійсним, не мають будь-якого нормативного обґрунтування, лише надумані посилання на законодавчі норми, що не стосуються Фінансової установи та предмету спору.

Зазначено, що позивач висвітлює відсутність у фінансової установи права на переуступлення права вимоги за договором без згоди на це позивача, що прямо передбачено ст. 1077 ЦК України, як нібито підставу для розірвання договору. За договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також, право Фінансової установи на зміну кредитора у зобов`язанні, що здійснюється без згоди божника передбачено в ст. 516 ЦК України.

На сьогоднішній день, заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання кредиту № 210104650 від 09 березня 2017 року відсутня, жодних фінансових претензій до позивача не має. Всі посилання та твердження позивача, що фінансова установа порушує норми Закону України «Про захист прав споживачів» є недоведеними та неаргументованими /т.1, а.с.124-134/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні /т.1, а.с.211-212/.

26 лютого 2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що неможливо погодитись з аргументами та міркуваннями наведеними відповідачем у своєму відзиві з наступних підстав: відповідач, наводячи сумнівні алгоритми та інші обґрунтування свого відзиву, водночас не надає суду жодного фактичного доказу існування фінансових відносин чи домовленості між ним та позивачем, що вказує на відсутність таких відносин та неможливість існування таких доказів, вочевидь такий кредитний договір є штучно створеним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, як в частині окремих положень, так і в цілому у зв`язку з численними порушеннями відповідачем керівних положень законодавства та відсутністю належних доказів волевиявлення позивача /т.1, а.с.221-222/.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності /т.1, а.с.19/.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» про захист прав споживача, визнання протиправними положень договору та визнання кредитного договору недійсним не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на ті обставини, що ним не укладався кредитний договір з відповідачем, він його не підписував. Крім того, без його згоди відповідачем був укладений договір відступлення прав вимоги ще у 2016 році. Також посилався на те, що кредитний договір є незаконним та такий, що підлягає скасуванню, як в частині окремих положень, так і в цілому у зв`язку з численними порушеннями відповідачем керівних положень законодавства.

Судом встановлено, що на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в мережі Інтернет розміщено «Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними.

ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання кредиту, що відповідно до умов Правил надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», є акцептом на укладення кредитного договору.

09 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 210104650, відповідно до умов якого, фінансова установа зобов`язалась надати позичальнику грошові кошти в сумі 4 160,00 грн. строком на сім календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

В пункті 1.2 кредитного договору зазначено, що кредит надається строком на сім днів. Строк дії договору сім днів, але, в будь-якому разі, цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно пункту 1.4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: за ставкою 1,66 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, але не менш ніж 1,00 грн.; за ставкою 3 проценти від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору (невиконання або неналежного виконання його умов), але в будь-якому випадку не більше 100 днів.

Детальний розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.6).

Згідно графіку розрахунків до кредитного договору № 210104650 (додаток № 1 до договору), сукупна вартість кредиту складає 111,62% від суми кредиту (у процентному виразі) або 4 643,60 грн. 39 коп. Проценти за користування кредитом складають 11,62% від суми кредиту (у процентному виразі) або 483 грн. 39 коп.

Встановлено, що відповідно до платіжного доручення № 2034, 09 березня 2017 року відповідачем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 перераховані кошти на загальну суму 4160 грн. згідно кредитного договору № 210104650 від 09 березня 2017 року.

Вказане також підтверджується наданою АТ КБ «Приватбанк» випискою по картці НОМЕР_1 .

Таким чином, позивачем зарахування на його картковий рахунок кредитних коштів в розмірі 4160 грн. не спростовано.

Належних та допустимих доказів про те, що позивач не укладав договір, він не надав.

Доказів того, що позивач звертався до правоохоронних органів з приводу того, що сторонніми особами був укладений від його імені кредитний договір, суду надано не було.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що договір між сторонами був укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 7.1. кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.

Розділом 3 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлений порядок надання грошових коштів у кредит.

За умовами вказаного пункту, заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер, та через електронний лист на адресу електронної пошти, зазначені у заявці. У випадку прийняття рішення про надання кредиту, на електронну пошту, зазначену в заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, заявник отримує копію електронного Договору.

Договір про надання кредиту укладається в Особистому кабінеті. Заявник здійснює вхід на Сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету.

Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору з моменту кліку на кнопці «З умовами договору згодний» у Особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється за допомогою унікальної пари Логіну та Пароля Особистого кабінету.

Товариство не пізніше 3 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника, вказаний ним у заявці.

Дата перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника є датою укладання договору між Товариством і Позичальником.

Згідно пунктів 2.1.8, 2.1.10, 2.1.11 Правил Логін і Пароль Особистого кабінету як аналог власноручного підпису підтверджує виключне особисте авторство заявника/позичальника. Укладення товариством договору з позичальником за допомогою Логіну та Паролю Особистого кабінету заявника/позичальника, юридично є еквівалентом отримання Товариством ідентичного за змістом договору чи іншого документа, які підписані власноручним підписом заявника/позичальника, у зв`язку з чим створює для нього такі ж правові зобов`язання та наслідки. Створені в інформаційній системі товариства заявки, договори та інші документи в електронній формі є оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовій формі.

Відповідно до пункту 4 Правил надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за користування кредитом Позичальник виплачує Товариству проценти, які зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 230 ЦК України закріпила, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

В статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Стаття 19 Закону встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача про введення в оману при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору, суд вважає, що відсутні підстави для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України та ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи про те, що кредитний договір було укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», так як перед його укладенням, всупереч частині 2 статті 11, позичальнику не було повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови, зокрема: про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, в пункті 7.4 кредитного договору, підписаного позивачем, прямо зазначено, що позичальник підтверджує отримання від Фінансової установи до укладення договору, інформації, зазначеної в частині 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інформація надана Фінансовою установою з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено.

12 вересня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 12-091, відповідно до умов якого, право вимоги за кредитним договором № 210104650 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал».

Відповідно до повідомлення про відступлення права вимоги від 24 травня 2017 року, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 210104650 становить 13 266 грн. 24 коп.

Позивач зазначає про те, що відповідач без його згоди уклав договір відступлення прав вимоги.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладаючи 12 вересня 2016 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» договір відступлення прав вимоги № 12-091 не зобов`язано було отримувати дозвіл від позивача на укладення такого договору.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору та в задоволенні позовних вимог йому було відмовлено повністю, то судовий збір відповідно компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 13, 76, 77, 80-82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» про захист прав споживача, визнання протиправними положень договору та визнання кредитного договору недійсним залишити без задоволення.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: ТзОВ «Манівео Швидка Фінансова допомога» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, оф. 215, ).

Повний текст рішення суду складено 06.02.2020 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда