Дата документу 11.08.2020
Справа № 937/2376/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді: Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права на частку у спільному майні і визнання права власності,

за участі:

позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- адвоката Руденко І.І.,

відповідача- ОСОБА_2 (у дистанційному режимі за допомогою сервісу EasyCon)

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: визначити, що частки співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 становлять по Ѕ частині, які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що 02.02.1985 року між сторонами був укладений шлюб. 20.04.2004 року вказаний шлюб був розірваний. На підставі рішення Виконавчого комітету мелітопольської міської ради від 11.09.1980 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) був виданий ордер від 22.09.1980 року № 440 на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . За час шлюбу за сумісні кошти сплачено пайовий внесок в сумі 4712,63 руб., що становило повну вартість квартири. 25.02.1993 року було видано реєстраційне посвідчення Мелітопольським БТІ про реєстрацію права власності на ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу між сторонами була досягнута усна домовленість, відповідно до якої відповідач отримав від позивача грошові кошти за компенсацію вартості його частки у квартирі в сумі 5000 доларів США, що підтверджується розпискою. На даний час у позивача виникла необхідність здійснити розпорядження квартирою, але, звернувшись до нотаріуса було повідомлено, що їй необхідно здійснити поділ і подальший викуп спільного сумісного майна.

Відповідач не проживає в квартирі з 2004 року, квартира не може бути поділена і припинення права власності на Ѕ частину не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки він отримав грошову компенсацію.

Посилаючись на положення статті 365 ЦК України, позивач просить припинити право власності відповідача на Ѕ частину квартири. При цьому, позивач також посилається на відсутність необхідності попередньо вносити кошти на депозитний рахунок суду, оскільки такі кошти вже отримав безпосередньо відповідач.

Ухвалою судді від 28.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засіданні.

Ухвалою судді від 10.08.2020 року задоволено клопотання відповідача про проведення судового засідання у дистанційному режимі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав повністю і підтвердив обставини, викладені у позові.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову, судом на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України вирішено про можливість ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за такими підставами.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про власність» та статті 22 КпШС України, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Аналогічні положення містяться в статті 60 СК України.

На підставі частин 1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.146 Житлового кодексу Української РСР, поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

На підставі ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 11.09.1980 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) був виданий ордер від 22.09.1980 року № 440 на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

02.02.1985 року між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.02.1985 року серії НОМЕР_1 .

З час шлюбу сторони за сумісні кошти виплатили пайовий внесок в сумі 4712,63 руб., який становив повну вартість квартири, що підтверджено довідкою ЖБК № 37 від 13.02.1993 року.

25.02.1993 року Мелітопольським БТІ було видано реєстраційне посвідчення про право власності на ім`я позивача на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про розірвання шлюбу від 08.07.2004 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з розпискою від 08.07.2004 року, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні та дійсність якої підтверджено відповідачем в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США за Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , претензій не має.

Відповідно до висновку про вартість від 02.03.2020 року, вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає 202975,00 грн.

Згідно з довідкою КП «ММБТІ» від 06.08.2020 року № 1192, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі довідки ЖБК № 37 від 13.02.1993 року та реєстраційного посвідчення КП «ММБТІ» від 25.02.1993 року.

Суд приходить до висновку, що сторонами було доведено належність їм квартири АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності, і відповідно їх частки у праві власності становлять по Ѕ частині.

Крім того, було також підтверджено, що відповідач отримав від позивача грошову компенсацію в розмірі вартості Ѕ частини квартири, і не заперечує припинення за ним права власності на частину квартиру з підстав, визначених статтею 365 ЦК України.

На підставі визнання відповідачем позову і враховуючи встановлені судом обставини справи, суд керуючись ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав будь-яких інших осіб.

Також, суд погоджується з доводами позивача про відсутність необхідності у внесенні грошових коштів на депозитний рахунок суду згідно ч. 2 ст. 365 ЦК України, оскільки такі кошти вже були сплачені відповідачу, що останній підтвердив.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 354, 355 ЦПК України ст.ст. 365, 368, 392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права на частку у спільному майні і визнання права власності задовольнити повністю.

Визначити, що частки співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 становлять по Ѕ частині, які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова