Справа № 536/1795/19
21 липня 2020 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі :
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Пасєчніковій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу, ВЕР № 674680, 09.08.2007 року, посвідчений Сапко О.Б. приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу за реєстраційним № 1962
Відповідач по справі, її онук - ОСОБА_2 , зареєстрований в зазначеному будинку з 2007 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з січня 2018 року і по теперішній час.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився. На адресу суду представник надіслав клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою місця проживання. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу, ВЕР № 674680, 09.08.2007 року, посвідчений Сапко О.Б. приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу за реєстраційним № 1962
Відповідач по справі, її онук - ОСОБА_2 , зареєстрований в зазначеному будинку з 2007 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з січня 2018 року і по теперішній час, що підтверджується актом про не проживання.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
Згідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
Керуючись Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 ст. 1 про захист власності - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача про визнання відповідачатаким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає більше 1 року, обов`язків щодо утримання житла не виконує, наміру проживати у вищевказаному помешканні не виявив.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський