Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2020 Справа №607/8730/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2218 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 15 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 29 квітня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2018 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу їх неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні. Однак, відповідач, у добровільному порядку не надає коштів на утримання сина, незважаючи на те, що є працездатним та за своїм станом здоров`я і матеріальним становищем спроможний утримувати свого неповнолітнього сина. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позовну заяву , у якому він заперечує проти задоволення позовних в частині розміру аліментів, визначених позивачкою у сумі 2218 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що не ухиляється від матеріального утримання сина, приймає участь у його вихованні, забезпеченні розвитку та здобуття ним освіти. При цьому, на даний час тимчасово не працює та не має постійного доходу, на його утриманні перебуває непрацездатна мати ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_6 , яка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку. За вказаних обставин, просить стягувати із нього аліменти на ОСОБА_4 у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 ) у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково та просив стягувати із нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_2 з 29 квітня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 03 травня 2018 року.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 13 січня 2009 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області (актовий запис №03).

Неповнолітній син сторін ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю (позивачкою по справі ОСОБА_7 ) за адресою: АДРЕСА_1 що стверджується довідкою про склад сім`ї №417 виданою 13 квітня 2020 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області.

Судом установлено, що 25 липня 2020 року позивачка ОСОБА_7 вступила у зареєстрований шлюб із відповідачем ОСОБА_8 , змінивши прізвище із « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 25 липня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ).

Сторони не можуть знайти порозуміння з приводу надання відповідачем коштів на утримання сина ОСОБА_4 , що призвело до звернення до суду із вказаним позовом.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною відповідача надано довідку №65 видану 02 липня 2020 року ПП «Альянс Ком-плюс», якою стверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, згідно із записом у трудовій книжці № НОМЕР_3 звільнений за трудовим договором №04 від 19 березня 2018 року.

10 липня 2019 року відповідач ОСОБА_2 вступив у зареєстрований шлюб із ОСОБА_11 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 виданим 10 липня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_12 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 27 серпня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ).

Відповідно із довідкою №64 виданою 02 липня 2020 року ПП «Альянс Ком-плюс» разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають: ОСОБА_5 матір; ОСОБА_6 дружина; ОСОБА_12 син.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітнього сина сторін ОСОБА_4 на рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1800 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 28 травня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89,141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХ ВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 (однієї тисячі вісімсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 28 травня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 гривень судового збору .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 14 серпня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка