Справа № 712/8132/12
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Бисаги Т.Ю.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05 грудня 2019 року (у складі судді Бенци К.К.) за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ДептФінанс» про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ФК «ДептФінанс» (надалі - Товариство) звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у жовтні 2018 р.

Після уточнення заяви у грудні 2018 р. (а.с.29) просило винести ухвалу, якою замінити сторону виконавчого провадження, а саме - стягувача ПАТ «Банк Національний кредит», на Товариство.

На обґрунтування заяви вказало, що 04.09.2013 р. на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2013 р. у цивільній справі № 712/8132/12 за позовом ПАТ «Банк Національний кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100/3-07 від 19.06.2007 р. було видано виконавчий лист.

17 вересня 2018 р. між ПАТ «Банк Національний кредит» і Товариством було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав, згідно з яким Банк відступив шляхом продажу новому кредитору майнові права до ОСОБА_2 за кредитним договором № 100/3-07 від 19.06.2007 р. із усіма додатками, додатковими угодами та договором застави № 33/5П-07 від 19.06.2007 р.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05 грудня 2019 р. заяву Товариства задоволено: замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Банк Національний кредит» його правонаступником - Товариством, у виконавчому провадженні № 44054335 із виконання виконавчого листа № 712/8132/12, виданого 04.09.2013р. Ужгородським міськрайонним судом.

ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та прийняту нову, якою у задоволені заяви Товариства відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-заявником не було надано належних доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором № 100/3-07 від 19.06.2007 р. Акт прийому-передачі прав відсутній. Відсутні докази сплати грошових коштів за договором;

-заявником не надано належних доказів того, що на виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа;

-рішення суду має особистісний характер, а зобов`язання за правочином припинилися, відтак підстав для заміни кредитора не було.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості доводів, викладених у заяві.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам, нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист від 04.09.2013 р. № 712/8132/12 про стягнення коштів із боржника ОСОБА_2 . Стягувачем указаний ПАТ «Банк Національний Кредит» (а.с.2-3).

17.09.2018 р. між ПАТ «Банк Національний Кредит» і Товариством було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.4-5).

Як видно з Додатку №1 до вказаного договору, право вимоги було передано і стосовно кредитного договору № 100/3-07 від 19.06.2007 р., договору застави транспортного засобу № 108/5-07 від 31.07.2007 р., договору застави транспортного засобу № 90/5-07 від 27.06.2007 р., договору поруки № 33/5-07 від 19.06.2007 р. (а.с.6). Боржник - ОСОБА_2

18.09.2018 р. Товариством ОСОБА_2 було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.7). Цього ж числа таке повідомлення було надіслано ОСОБА_1 (а.с.37).

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Довід апеляційної скарги про те, що заявником не було надано належних доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором № 100/3-07 від 19.06.2007 р. спростовується матеріалами справи, а саме:договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.4-5) і Додатком № 1 до цього договору (а.с.6).

Довід апеляційної скарги про те, що заявником не надано належних доказів того, що на виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа не має жодного правового значення, оскільки в силу вимог норм матеріального закону така заміна може відбуватися на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Довід апеляційної скарги про те, що рішення суду має особистісний характер, а зобов`язання за правочином припинилися, відтак підстав для заміни кредитора не було, не заслуговує на увагу, оскільки такий суперечить нормам матеріального права та не має жодного стосунку до характеру спірних правовідносин.

Судова колегія вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про заміну сторони виконавчого провадження, а доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують.

Отже, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим і відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 05 грудня 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 12 серпня 2020 р.

Судді: