Справа № 182/4496/19
Провадження № 2/0182/1055/2020
23.01.2020 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рибакової В.В.
при секретарі Шалівській А.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації обліку, -
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнював (а.с.1-4,20-24), посилаючись на наступні обставини.
Його матері ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , а також по 1/2 частині у праві спільної часткової власності на землю у трьох земельних ділянках. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Вони з братом ОСОБА_2 являються спадкоємцями першої черги після смерті матері. 29.09.2017 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С. були зареєстровані їх заяви про прийняття спадщини після смерті матері.
05.12.2017 року вони з братом уклали договір поділу спадкового майна, який був посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С. за реєстровим № 1269. Згідно договору поділу спадкового майна, йому позивачу у спадщину перейшла квартира АДРЕСА_1 , а брату частки в земельних ділянках.
05.12.2017 року на підставі вищезазначеного договору про поділ спадкового майна, приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С., йому-позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 19.04.2019 року, виданої керівником ОСББ «Вікторія», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, його дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також брат ОСОБА_2 , який з 2000 року в зазначеній квартирі не проживає. Відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг. Тому 07.05.2019 року він направив відповідачу лист з пропозицією добровільно знятися з реєстрації в квартирі, але лист повернувся йому без вручення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.
ОСОБА_2 без поважних причин декілька років не користується квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, на думку позивача, втратив право користування цим житлом. У добровільному порядку знятися з реєстрації в цій квартирі не бажає.
На підставі викладеного, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в цій квартирі.
Ухвалою судді від 24.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі (а.с.27,28).
Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.40).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином за місцем реєстрації ( АДРЕСА_2 ), а також за місцем проживання зазначеним у позовній заяві ( АДРЕСА_3 ). До суду повернулися поштові конверти з судовими повістками з викликами у судові засідання, як не вручені за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.35,36). У відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судові повістки вважаються врученими.
Від відповідача відзив на позов не надійшов.
Суд розглянув справу заочно на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст.280 ЦПК України.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 05.12.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір про поділ спадкового майна, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С. за реєстровим № 1269 (а.с.6,7).
Згідно п. 1 зазначеного Договору, сторони склали цей договір про поділ спадкового майна, належного їм відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, в рамках спадкової справи № 64-2017, відкритою приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С. після смерті їх матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
За умовами п. 4 зазначеного Договору, ОСОБА_1 переходить у власність квартира АДРЕСА_1 .
05.12.2017 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережним О.С., видано позивачу ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтва зареєстровано в реєстрі за № 1273 (а.с.8,9).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 182846599 від 30.09.2019 року (а.с.29-32), квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер; 1273, виданий 05.12.2017; видавник: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережний О.С.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.26), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
З Акту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія» № 6 від 19.04.2019 року, затвердженого членом правління ОСОБА_7 та керуючим ОСББ «Вікторія» Федотовим І.В., вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2000 року до теперішнього часу (а.с.10).
У зв`язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належною йому квартирою. Він позбавлений права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном та вимушений сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги.
Поважних причин не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі судом не встановлено.
У добровільному порядку вирішити спір не вдається.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі понад один рік, доказів щодо поважних причин його не проживання та щодо домовленості між ними та власником житла суду не пред`явлено, тому суд приходить висновку, що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
В той же час, вимоги позивача в частині примусового зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі задоволенню не підлягають з наступних підстав
Відповідно до до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку і тому додаткового вирішення питання не потребує.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.5).
Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,128,131,141,259,264-265,268,280-282 ЦПК України, п.15.5п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.16,29,319,321,383,386,405 ЦК України, ст.173 СК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: В. В. Рибакова