ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 січня 2020 року

м. Харків

справа № 646/5626/19

провадження № 22-ц/818/576/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

відповідач ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року в складі судді Єжова В.А.,

у с т а н о в и в:

У серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 09 серпня 2018 року о 11 год. 55 хв. на перехресті вул. Греківської та пров. Ващенківського у м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням та легкового автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП йому завдано матеріальних збитків, а саме пошкоджено автомобіль Chevrolet Niva. Відповідно до Звіту № 230/10-18 від 05 жовтня 2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ пошкодженого транспортного засобу у ДТП йому було завдано матеріальний збиток у розмірі 35 454, 57 грн. Вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення вищевказаного дослідження, становить 74 792, 84 грн. Йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 15 270, 16 грн, однак цієї суми недостатньо для відновлення його автомобіля. Вважає, що різницю між сумою завданої шкоди та фактично виплаченим страховим відшкодуванням має відшкодувати винна особа у ДТП, а саме відповідачі. Вказаною ситуацією йому також завдано моральних страждань, оскільки був порушений звичний спосіб життя, що негативного вплинуло на стан його здоров`я.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 винними в вчиненні ДТП та стягнути з них на його користь в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди суму в розмірі 194977 грн 25 коп. солідарно.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який належить ОСОБА_3 на праві власності.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року заяву задоволено частково. Накладено заборону відчуження на автомобіль Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 2015 року випуску, який належить ОСОБА_3 на праві власності, до вирішення справи по суті.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

18 листопада 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись необґрунтованість та на неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову на майно, яке не належить учаснику ДТП. Протокол про адміністративне правопорушення складено на обох водіїв. Вона не є учасником ДТП, тому вважає, що накладення на автомобіль заходів забезпечення позову не відповідає вимогам закону. Зазначає, що позивач просив стягнути суму збитків в розмірі 194977 грн 25 коп., однак вказана сума не підтверджується відповідним розрахунком. Вартість автомобіля, на яке накладено заборону відчуження, становить близько 500000 грн, що значно перевищує суму позову, а отже накладення заходів забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами.

13 січня 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є підставами для її скасування. Крім того, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя.

ОСОБА_5 ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 09 серпня 2018 року о 11 год. 55 хв. на перехресті вул. Греківської та пров. Ващенківського у м. Харкові сталася ДТП за участю легкового автомобіля Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та легкового автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль Chevrolet Niva.

Відповідно до Звіту №230/10-18 від 05 жовтня 2018 року про оцінку вартості відновлювального ремонту КТЗ вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Chevrolet Niva становить 35 454, 57 грн. Вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення вищевказаного дослідження становить 74 792, 84 грн.

Відповідно до листа центру врегулювання збитків ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» № 1481885 від 28 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 15 270, 16 грн.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував обставини, які можуть утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, та дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування заходу забезпечення позову.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може призвести до подальшого відчуження майна, що в свою чергу ускладнить виконання можливого рішення суду. Обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, не порушує право власника на користування майном, а лише обмежує право відчуження на час розгляду справи задля збереження майна у власності встановлених осіб.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції наклав заходи забезпечення позову на майно, яке не належить учаснику ДТП, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позов пред`явлено не тільки до водія транспортного засобу, а і до власника автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про неврахування принципів співмірності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу.

Ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текс судового рішення складено 04 лютого 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова