Справа №490/461/17 Головуючий суду першої інстанції Черенкова Н.П.
Провадження №22-ц/812/1316/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана через представника ОСОБА_1 , на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2020 року, постановлену у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2019 року, яким в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг за договором позики у розмірі 856 000 грн., а також з кожного судовий збір в сумі 1600 грн.

09 червня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до вказаного суду з заявою про зупинення виконавчого провадження на підставі п.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки суд прийняв до розгляду його заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2020 року заяву ОСОБА_4 задоволено частково. Зупинено виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2019 року у справі №490/461/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором відступлення права вимоги.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що наявні підстави для зупинення виконання судового рішення з застосуванням вимог Цивільного процесуального кодексу України про аналогію права, закону та забезпечення позову, оскільки предметом розгляду є заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, на підставі якого виданий виконавчий лист.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати.

Заявник ОСОБА_4 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 надали суду відзови на апеляційну скаргу, у яких наголошували на тому, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки виконання рішення суду буде порушувати баланс інтересів сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2019 року з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в солідарному порядку стягнуто борг за договором позики в сумі 856 000 грн. та по 1600 грн. судового збору з кожного (т.1 а.с.242-249).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року вищезазначене судове рішення залишено без змін (т.2 а.с.124-130).

18 вересня 2019 року представник ОСОБА_3 отримав виконавчі листи (т.2 а.с.134).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2020 року, яка залишена без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року, замінено первісного стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_8 (т.2 а.с.202-203, т.3 а.с.36-37).

У березні 2020 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 березня 2019 року (т.3 а.с.42-44).

19 травня 2020 року вказана заява ухвалою суду була залишена без руху.

04 червня 2020 року заява ОСОБА_4 прийнята до розгляду Центральним районним судом м.Миколаєва (т.3 а.с.61).

09 червня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з заявою про зупинення виконавчого провадження на підставі п.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки суд прийняв до розгляду його заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. 02 червня 2020 року відкрито виконавче провадження №62240535 про стягнення з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 боргу за договором позики в сумі 856 000 грн. та судового збору в сумі 1600 грн. (т.3 а.с.64).

За змістом частин першої, третьої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, згідно з нормами статті 150 ЦПК України є одним із видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження (стаття 365 ЦПК України). На подальших стадіях розгляду справи забезпечення позову нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено.

Правом зупинення виконання судового рішення в силу норм статті 436 ЦПК України наділений тільки суд касаційної інстанції на стадії оскарження рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Суд першої інстанції має право зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання при розгляді заяви про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню (стаття 432 ЦПК України).

Згідно з ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що правом зупинити виконавче провадження наділений виконавець.

Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа можливе як вид забезпечення позову, у якому оскаржується цей виконавчий документ.

Забезпечення позову можливе на стадії розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, тобто до набрання рішенням законної сили. На подальших стадіях розгляду справи забезпечення позову нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено.

Також вказаними нормами не передбачено право суду першої інстанції зупиняти виконання рішення суду при його перегляді за нововиявленими обставинами.

Застосування аналогії закону та аналогії права можливе тільки, якщо спірні відносини не врегульовані законом. В такому випадку суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини, а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства.

Необхідність застосування вказаних аналогій не вбачається, оскільки спірні відносини врегульовані цивільним процесуальним законодавством.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_4 про зупинення виконавчого провадження шляхом зупинення виконання рішення суду на підставі застосування аналогії права та аналогії закону є помилковим.

Суд першої інстанції безпідставно вважав, що наділений правом зупиняти виконання рішення суду, оскільки подана заява про його перегляд за нововиявленими обставинами.

Також у суду відсутні повноваження для зупинення виконавчого провадження, як того вимагав заявник, посилаючись на вимоги п.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження». Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа у суду не має підстав, оскільки у даному випадку не йде мова про оскарження виконавчого документу у судовому порядку, а вирішується питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

За такого, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану через представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні його заяви про зупинення виконавчого провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 13 серпня 2020 року.