Справа № 188/1302/19
Провадження № 2/188/36/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/1302/18

позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК

відповідач: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в розмірі 123068.93 грн.

В обґрунтування позову зазначено, відповідно до укладеного договору № б/н від 19.10.2009 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Банк нарахувує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами Банку» відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Позивач вважає, що виконав свої зобов`язання в повному обсязі надавши кредит в установленому розмірі, відповідач своєчасно свої зобов`язання не виконав, чим порушив умови договору.

Відповідно до ч. 2 cт. 1054 та ч. 2 cт. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2019 року має заборгованість 312264.76 грн., яка складається з наступного:

8899.35 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

298865.41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

4500.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Від цієї суми заборгованості позивач віднімає суму, яка була задоволена рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 р. яким з відповідача, ОСОБА_1 користь Позивача AT КБ "ПРИВАТБАНК", яка складала 16700.40 грн., з яких: ( 7643.80 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7485.15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300.00 гри. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) ; 771.45 грн. - штраф (процентна складова ), різниця становить: 296835.81 грн., яка складається з наступного:

- 1255.55 заборгованість за кредитом

- 291380.26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4200.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Звертаєючи увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить стягнути лише заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 30.09.2018 року по 31.05.2019 року в розмірі 123068.93 грн. яка складається з наступного:

- 1255.55 заборгованість за кредитом

- 121813.38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Просить стягнути з відповідача на свою користь частково заборгованість та судові витрати.

До позову додано заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, представник позов підтримав, просить стягнути заборгованість та судові витрати.

Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначив, що за рішенням суду з нього вже стягнуто всю заборгованість, а тому, відповідно до практики Верховного суду це рішення змінило порядок і дію умов договору. Крім того відповідач у відзиві і в заяві просить застосувати позовну давність до вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем була підписана заява № б/н від 19.10.2009 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вчасно та в повному обсязі погашення кредиту не здійснювалось, відповідач існуючу заборгованість не погасив.

Відповідно до наданих документів з відповідача рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 р. стягнуто заборгованість яка складала 16700.40 грн., з яких: ( 7643.80 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7485.15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300.00 гри. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) ; 771.45 грн. - штраф (процентна складова )

Тобто, станом на час набрання чинності рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської обл. від 02.03.2016 р. у відповідача перед позивачем була відсутня заборгованість за тілом кредиту, бо вона, крім інших нарахувань в повному обсязі стягнута за рішенням суду.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пред`явивши вимогу про повне погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, вимоги банку про повне повернення кредиту та заборгованості є кінцевим строком виконання його умов.

Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості рішенням суду вже задоволені, тож подальший порядок виконання рішення суду регламентуються РозділомVI ЦПК України та загальними положеннями ЦК України щодо несвоєчасності виконання.

Суд приходить до висновку, підстави для нарахування відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафів, після рішення суду про стягнення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.10.2009 року у відповідача відсутні.

Зазначений висновок суду відповідає і положенням викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Відповідно до пункту 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки встановлені договором чи законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пояснень відповідача, позивачем своєчасно і в повному обсязі не звернено до виконання рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 р. яким стягнуто всю заборгованість за договором на підставі заяви № б/н від 19.10.2009 року.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що підстави для застосування позовної давності не можуть бути застосовані, так як встановлено підстави для відмови в позові, що відповідає прктиці Верховного Суду.

Відповідно до п.134 Постанови ВП ВС від 18.12.19 (ЦПК) - № 522/1029/18

виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Крім того, судові витрати при подачі позову сплачені у розмірі 1921.00 грн., суд вважає відшкодуванню також не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір

покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до Постанови ВП ВС від 28.02.2018 року по справі № 444/9519/12, керуючись ст.ст.526, 527, 549-552, 553-554, 623,1048-1050,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна