ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

м. Харків

справа №644/2858/20

провадження № 22-ц/818/3850/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Укртелеком»

розглянувши в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання дій неправомірними та зобов`язання припинення дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 червня 2020 року у складі судді Черняка В.Г. ,-

в с т а н о в и в:

21 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі за текстом-ПАТ «Укртелеком»), в якому просив визнати неправомірними дії ПАТ «Укртелеком», що висловлюється в порушенні Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року та шантажу діями примусового стягнення суми колекторської/факторингової компанії Новий кредитор до особи з інвалідністю ІІ групи, що порушує ч.2 ст.19 Конституції України. Сплата не може бути здійснена у зв`язку з витратами комісійного збору, що непередбачено договором, бо невідомо кому та за які послуги йде комісійна винагорода у зв`язку з відсутністю інформації про володільця банкомату; зобов`язати припинити шантажування з боку посадових осіб ПАТ «Укртелеком» самотньої особи з інвалідністю 2 групи на час дії карантину в м. Харкові.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визнати неправомірними дії ПАТ «Укртелеком» в особі головного юриста, фахової людини про вимагання до 30.03.2020 року порушити умови карантину, особи з інвалідністю ІІ групи, встановленого постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 року та сплатити заборгованість за комунальні послуги під час дії карантину, дата якого на цей час визначена до 31 червня 2020 року, а згідно позовних вимог діяла до 22 червня 2020 року із урахуванням, що договір розірвано із за порушення умов ПАТ «Укртелеком», відповідальність за дії підлеглих несе юридична особа ПАТ «Укртелеком».

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зазначає, що апеляційна скарга, як і позов є безпідставними, а отже рішення суду є законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частинами 1-3 статті 367 ЦПК України передбачено,що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами, факт того, що відповідачем порушено Постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2», порушено ч.2 ст.19 Конституції України, що дії відповідача у вигляді надіслання на ім`я позивача попередження є неправомірними.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Укртелеком» на ім`я позивача надіслано попередження, у якому зазначено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укртелеком» укладено договір про надання телекомунікаційних послуг № 547020 . Згідно вказаного договору ОСОБА_1 користувався послугами ПАТ «Укртелеком», але не здійснив оплату послуг, внаслідок чого станом на 01.03.2020 року утворився борг у розмірі 120,90 грн., який необхідно сплатити до 30.03.2020 року. Крім того, запропоновано чотири способи, якими можливо здійснити оплату (через сайт «Укртелеком» за допомогою платіжної картки, відділення банку, термінал самообслуговування, сформування рахунку на сайті «Укртелекому»), роз`яснено наслідки несплати боргу про примусове стягнення заборгованості, що спричиняє додаткові нарахування до боргу. У попереджені наведено приклад можливих додаткових нарахувань. ( а.с. 6).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За результатами розгляду спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» пропоновано літнім людям не виходити з місця свого проживання. Приміщення із банкоматами зачинені на карантин. При цьому головний юрисконсульт ПАТ «Укртелеком» Коваленко О.В. вимагає від позивача порушувати умови карантину, ризикуючи своїм здоров`ям, здійснювати платежі за послуги ПАТ «Укртелеком». Термінали, у яких запропоновано позивачу здійснити оплату за послуги ПАТ «Укртелеком» стягують комісійний збір. При цьому стягнення комісійного збору при сплаті за послуги ПАТ «Укртелеком» не передбачено договором між позивачем та відповідачем. З підстав порушення відповідачем умов договору, договір між сторонами було розірвано.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції , що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, заборонено: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Таким чином Постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» не містить заборони літнім людям виходити з місця свого проживання.

Крім того, зі змісту попередження убачається, що ОСОБА_1 запропоновано варіанти сплати заборгованості, не пов`язані з виходом із квартири (через сайт ПАТ «Укртелеком»). Встановлення карантинних обмежень не звільняє абонентів від обов`язку проводити оплату отриманих послуг.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Згідно з статтею 375 суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1.ч.1ст. 374, 375; 381; 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.В. Котелевець

В.Б. Яцина