ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 2-5602/10

провадження № 22-ц/818/2523/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря:.Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

заінтересована особа ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зобов`язання привести кредитний договір у відповідність до вимог законодавства та встановити валюту кредиту у гривні

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 26 травня 2017 року у складі судді Губської Я.В. , -

в с т а н о в и в :

25 січня 2017 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі за текстом ПАТ «ОТП Банк», Банк) звернулося у суд з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зобов`язання привести кредитний договір у відповідність до вимог законодавства та встановити валюту кредиту у гривні.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 26 травня 2017 року заяву ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2010 р. у справі № 2-5602/10 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суми заборгованості за кредитним договором № СL 704/89/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270 316 грн. 35 коп.

Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-5602/10 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суми заборгованості за кредитним договором № СL 704/89/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270 316 грн. 35 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення..

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час, місце розгляду заяви. Крім того, вказує, що у суду не було підстав для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення, оскільки заявником не було надано до суду доказів щодо направлення державним виконавцем та отримання стягувачем ( Банком) виконавчого листа.

ПАТ «ОТП Банк» відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання з незалежних від нього причин, тобто причини пропуску цього строку є поважними.

Крім того, судом зазначено, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, однак судом розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 , не повідомленого належними чином про дату, час і місце засідання суду.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , зокрема, обґрунтовує свою апеляційну скаргу тією підставою, що суд першої інстанції ухвалив рішення без додержання норм процесуального права, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Так, основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 статті 74 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Положення цієї частини не поширюються на випадки, передбачені абзацом другим частини третьої статті 191 цього Кодексу.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції) с удові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

З матеріалів справи убачається, що судові повістки про виклик у судові засіданні призначені на 14.03.2017, 13.04.2017, 26.05.2017 року, відповідачу ОСОБА_1 , помилково направлялися на адресу АДРЕСА_1 , а не за адресою його місця реєстрації: АДРЕСА_2 . (а.с. 199, 208,212 т. 1).

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

За таких підстав вважати, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 26 травня 2017 року, немає, що є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

З огляду на вказане, судове рішення підлягає скасуванню з підстав, які зазначені в пункті 3 частини 3статті 376 ЦПК України.

Щодо розгляду по суті заяви ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання колегія суддів прийшла до висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2010 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № CL 704/089/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270316,35 грн., а також, витрати по оплаті судового збору 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., усього - 1820 грн. ( а.с. 122-125 т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2011 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2010 року залишено без змін. (а.с. 165-166 т. 1).

18.11.2011 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа до Московського відділу ДВС м. Харкова (а.с.179).

Постановою державного виконавця Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 26.12.2011 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-5602/10/17 , виданим 16.11.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми заборгованості за кредитним договором № CL 704/089/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270316,35 грн. (а.с.180 т.1).

Згідно відомостей з Єдиного реєстру виконавчих проваджень 02.10.2014 року державним виконавцем Московського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу

(а.с.181-186 т. 1).

Згідно довідки, наданої ПАТ «ОТП Банк» в період з 02.10.2014 року і по теперішній час постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа, а також оригінал виконавчого листа №2-5602/10/17 на адресу стягувача не надходили (а.с. 187 т.1).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції, на час постановлення ухвали судом першої інстанції) передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Відповідно до статті 371 ЦПК України (чинній на час розгляду заяви) стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Обґрунтовуючи свою заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення, ПАТ «ОТП Банк» посилалося на те, що наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення, оскільки виконавчий лист втрачено не з вини Банку, а при пересилці на адресу стягувача.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини 1статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа) інші виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно частини 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Відповідно до частини 5 зазначеної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

У справі встановлено, що виконавчі листи №2-5602/10/17 , видані 16.11.2011 ПАТ «ОТП Банк», які було пред`явлено до виконання 18 листопада 2011 року.

02 жовтня 2014 року державним виконавцем Московського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області було винесено постанову про повернення стягувану виконавчого документу, щодо примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2010 р. у справі № 2-5602/10 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми заборгованості за кредитним договором № СL 704/89/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270 316 грн. 35 коп.

Оскільки з цього часу строк розпочав свій перебіг заново, то в силу вимог статей 22, 23 Закону «Про виконавче провадження» стягувач повинен був повторно пред`явити виконавчий документ до виконання до 03 жовтня 2015 року.

Вказані обставини свідчать про пропуск ПАТ «ОТП Банк» строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

За змістом положень статті 10 ЦПК України( в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до частин 1,2,4 статті 60 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання ПАТ «ОТП Банк» надано довідку, з якої вбачається, що в період з 02.10.2014 року і по теперішній час постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа, а також оригінал виконавчого листа №2-5602/10/17 на адресу стягувача не надходили, що свідчить про необізнаність заявника про повернення виконавчого листа, тобто об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та втрати оригіналу виконавчого листа.

Враховуючи вищенаведене,суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального, а тому, відповідно до вимог п. 3 ч.3 ст.376 ЦПК України, вона підлягає скасуванню, а заява ПАТ «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає задоволенню.

Так як вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення нового рішення про відмову у задоволені заяви залишаються без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України, між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п. 3 ч. 3 ст.376, ст. ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 26 травня 2017 року та постановити нову.

Заяву Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 2-5602/10 задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-5602/10 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суми заборгованості за кредитним договором № СL 704/89/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270 316 (двісті сімдесят тисяч триста шістнадцять) грн. 35 коп.

Поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-5602/10 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суми заборгованості за кредитним договором № СL 704/89/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270 316 (двісті сімдесят тисяч триста шістнадцять) грн. 35 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.