Єдиний унікальний номер: 448/1485/19
Провадження № 2/448/92/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17.01.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

та третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що син ОСОБА_4 вже досягнув повноліття, однак такий навчається у Львівському коледжі транспортної інфраструктури ДНУЗТ на денній формі навчання, у зв`язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, однак підробляє на будівництві та інших роботах. Вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_4 на час його навчання.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, в розмірі 2118 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, з часу подання нею позовної заяви до закінчення сином навчання у вищому навчальному закладі чи до досягнення ним двадцяти трьох років.

Ухвалою від 02.12.2019р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги ОСОБА_1 заперечує та просить в задоволенні таких відмовити, покликаючись на наступні обставини: він (відповідач) не є працевлаштованим та не отримує будь-якого доходу; твердження позивачки про факт його «підробляння на будівництві» є лише її припущеннями, оскільки не є підтвердженими жодними доказами; він (відповідач) при можливості надає сину допомогу, однак у зв`язку з тим, що на даний час знаходиться у скрутному майновому становищі, то відповідно не має можливості надавати таку допомогу регулярно; у 2009 році він (відповідач) отримав побутову травму, внаслідок якої має деформовану ліву кисть, атрофію м`язових тканин та порушення функції захвату, що відповідно не дозволяє повноцінно функціонувати лівою рукою, а відтак унеможливлює виконання будь-якої роботи, яка б приносила постійний дохід; позовні вимоги є безпідставними, не підтверджені належними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, що викладені у поданому ним відзиві на позовну заяву. Покликався на його (відповідача) незадовільний стан здоров`я (побутову травму), неможливість працевлаштуватись у зв`язку зі станом здоров`я, відсутність будь-яких доходів, наявність заборгованості по сплаті аліментів в розмірі близько 21 тис. гривень, наявність заборони у виїзді за кордон у зв`язку з наявною заборгованістю. Зазначив, що у зв`язку з отриманою побутовою травмою має право встановити групу інвалідності та відповідно оформити пенсію по інвалідності, однак у зв`язку зі скрутним майновим становищем не розпочинав зазначеної процедури, що вимагає відповідних коштів. Стверджує, що не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що підтримує позовні вимоги, заявлені його матір`ю ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.03.2008 року.

Від даного шлюбу в сторін народилася дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2017 року з відповідача в користь позивачки проводилося стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 850 гривень щомісячно, починаючи з 27.09.2016 року до його повноліття.

У зв`язку з досягненням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, стягнення аліментів на підставі рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2017 року, припинено.

ОСОБА_3 навчається у Львівському коледжі транспортної інфраструктури Дніпровського національного університету залізничного транспорту ім.Ак.Лазаряна на контрактній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06. 2021 року.

Повнолітній ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 регулярно не надає коштів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, а лише періодично йому допомагає.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час є не працевлаштованим; не отримує жодних доходів; має незадовільний стан здоров`я.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами серії НОМЕР_1 ; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03.02.2017р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копією паспорта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копією довідки з Львівського коледжу транспортної інфраструктури Дніпровського національного університету залізничного транспорту ім.Ак.Лазаряна №671 від 10.09.2019р.; довідкою, виданою Соколянською сільською радою Мостиського району Львівської області №732 від 11.09.2019р. про склад сім`ї позивачки ОСОБА_1 ; відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків щодо ОСОБА_2 ; копією виписки з історії хвороби хворого ОСОБА_2 ; іншими матеріалами справи.

Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на пояснення позивачки та третьої особи, а також враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що витрати по утриманню та у зв`язку з навчанням повнолітнього сина сторін ОСОБА_3 несе його мати позивачка ОСОБА_1 . Так, матеріалами справи підтверджено, що стороною позивача понесені матеріальні витрати на оплату навчання ОСОБА_3 (додано копії двох квитанцій про сплату на рахунок навчального закладу сум у розмірі 4680 грн. та 3825 грн.).

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

Однак, наявність у батька ОСОБА_2 , як платника аліментів, можливості надавати допомогу повнолітньому сину, та ще й у заявленому позивачкою розмірі, суд вважає недоведеним. Позивачкою не надано суду доказів, що відповідач здатен надавати майнову допомогу повнолітньому сину, її покликання на те, що відповідач має дохід не підтверджені жодними доказами, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не працевлаштований, немає будь-якого доходу та має незадовільний стан здоров`я.

Отже, на переконання суду, позивачкою не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину ОСОБА_3 на період його навчання.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 не навела належних доказів необхідності стягнення аліментів у визначеному нею розмірі (по 2118 грн. щомісячно) та того, що матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина саме у такому розмірі.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, відсутність доказів щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 є належним чином не доведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , уродженка, жителька та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , уродженець та житель с.Соколя Мостиського району Львівської області.

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , уродженець, житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Ю.В.Кічак

З оригіналом згідно:

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак