УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 р.

м.Харків

Справа № 638/11176/19

провадження 4-с/639/4/20

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на постанови та дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересована особа- стягувач ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду за скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби ( ВДВС)Головного територіального управління юстиції у Харківській області ( нині Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків), заінтересована особа- стягувач ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що 09.08.2018 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-3148/11, виданого Жовтневим районним судом м.Харкова про стягнення на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник вказує, що аліменти він сплачує добровільно, в розмірах, що значно перевищують його доходи, а саме заробітну плату і пенсійні виплати, купував дитині речі, оплачував оздоровлення та її відпочинок . За домовленістю зі стягувачем, надлишок грошей мав враховуватися для покриття можливої заборгованості в період хвороби ОСОБА_3 або перебування у тривалому відрядженні. Так, 26.03.2015 і 19.08.2015, після виходу на пенсію, ним виплачено аліменти за три роки наперед до 2017 р. в сумах відповідно 3000 та 200 доларів США, але державний виконавець відмовився враховувати кошти при обчисленні заборгованості. 28.08.2018, як стверджує заявник, він офіційно подав до виконавчої служби заяву про повідомлення його про період, з якого ОСОБА_2 бажає примусово отримувати аліменти для прийняття рішення про добровільне погашення заборгованості або оскаржити її вимоги в суді, але відповіді не отримав, а 24.09.2018 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на пенсію та направлена на виконання до ГУ ПФУ в Харківській області. Вважає, що зазначена у постанові сума заборгованості 40352,31 грн. не відповідає дійсності та про її розрахунок його не повідомлено, що позбавило можливості оскаржити в суді, хоча державний виконавець сповістив про направлення постанови поштою. Копія постанови отримана ним тільки 10.07.2019.

З урахуванням викладених обставин просив суд, скасувати постанову від 24.09.2018 державного виконавця Подпрятова А.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_4 , скасувати розрахунки заборгованості, проведені державними виконавцями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зобов`язати посадових осіб Шевченківського ВДВС провести перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні згідно наданих доказів та зарахувати кошти у розмірі 3200 доларів США ( а.с. 1-5, доповнена скарга а.с. 195-201).

Заінтересована особа- державний виконавець Шевченківського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) Стадник С.О. заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що за заявою стягувача- ОСОБА_2 , яка просила стягувати аліменти з ОСОБА_1 , починаючи з липня 2016 р., постановою державного виконавця Подпрятова А.В. 09.08.2018 відкрито виконавче провадження № 56946636.Оскільки боржник, за наданою інформацією, перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Харківській області і отримує пенсію, 24.09.2018 винесена постанова про звернення стягнення на пенсію боржника, визначена сума заборгованості 40352,31 грн. та визначено здійснення відрахувань у розмірі 70% до погашення заборгованості. Через декілька днів боржник надав розписки ОСОБА_2 і фіскальні чеки, що підтверджують отримання стягувачем за цей період аліментів, тому заборгованість перерахована та зменшена. В подальшому виконавче провадження передано державному виконавцю Стадник С.О., яка провела перерахунок заборгованості та надіслала вимогу Пенсійному фонду України в Харківській області про здійснення утримання з доходу боржника не 70%, а 50% пенсії до погашення заборгованості, виправивши помилку попередньої постанови . Розписки про отримання стягувачем від ОСОБА_1 аліментів на 3000 доларів та 200 доларів не були зараховані, оскільки стягнення проводиться з липня 2016, а зазначені докази стосуються березня і серпня 2015. Щодо пред`явлення ОСОБА_2 додатково до виконання судового наказу про стягнення з боржника аліментів на доньку ОСОБА_3 , 2004 року народження у розмірі ј заробітку ( доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2018, то зазначений судовий наказ повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

Представник стягувача Романенко Н.А. в судовому засіданні проти доводів скарги ОСОБА_1 та врахування при визначенні заборгованості грошових коштів, виплачених за рік до пред`явлення виконавчого листа до виконання заперечував, пояснивши, що боржник нерегулярно виплачував грошові кошти, суми сплачених аліментів він визначав самостійно, його фактичний дохід та розмір відрахувань не враховувався, домовленості про оплату на утриманні дитини наперед не існувало, платежі використані на задоволення потреб та умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, представник стягувача стверджував, що виконаний державним виконавцем розрахунок заборгованості не є рішенням , а відноситься до його дії, що вже відбулася, тому оскаржити її правильність не надається можливим. Сплачені кошти не підлягають перерахуванню, оплачені боржником добровільно, поза межами терміну примусового виконання рішення суду. Оспорює доводи ОСОБА_1 щодо використання аліментів для придбання автомобіля ОСОБА_2 у 2015 році.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.07.2019 скарга ОСОБА_1 на рішення та дії державних виконавців органу державної виконавчої служби передані на розгляд Жовтневого районного суду м.Харкова ( а.с. 19).

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, стягувача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.11.2011 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку ( доходу), починаючи з 11.10.2011 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Строк пред`явлення виконавчого листа № 2-3148/11, виданого 20.06.2018 Жовтневим районним судом м.Харкова до 23.09.2022 року ( а.с . 83-84, 48).

За заявою ОСОБА_2 від 30.07.2018, постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Харків Подпрятовим А.В. Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження 09.08.2018 за № 56946636 ( а.с. 73-74, 80).

24.09.2018 державний виконавець Шевченківського ВДВС м.Харків склав постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постановою зобов`язується ГУ ПФУ в Харківській області здійснити відрахування із доходу ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача, у розмірі 70% до виплати загальної суми боргу 40352,31 грн. ( а.с. 97-98).

Згідно копії розрахунку заборгованості, що міститься у виконавчому провадженні, врахована сума доходу боржника згідно наданої ним довідки за період з 01.07.2016 по 01.10.2018 та розмір сплачених у квітні, травні і серпні 2018 аліментів. Заборгованість склала 40352,31 грн.( а.с. 106-107).

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. 2. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати ( ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків ( ч.3 ст. 70 Закону).

Як випливає з матеріалів виконавчого провадження, 28.08.2018 ОСОБА_1 надав державному виконавцю розписки ОСОБА_2 , що підтверджують факт отримання нею аліментів від ОСОБА_1 , фіскальні чеки про переказ грошових сум за період з 2011 р. по 2017 р. ( а.с. 118-146).

З урахуванням поданих ОСОБА_1 документів, довідок про суму нарахованої пенсії, виходячи з вказаного в заяві ОСОБА_2 строку, з якого аліменти стягуються у примусовому порядку , а саме з липня 2016, складено розрахунок заборгованості на 01.07.2019. Як пояснив в судовому засіданні державний виконавець суми, оплачені боржником до 30.06.2016, не враховуються, оскільки виходять за межі періоду оплати, який підлягає виконанню ( а.с. 152-153). Копію розрахунку боржник отримав 10.07.2019.

10.07.2019 державний виконавець Стадник С.О. направила ГУ ПФУ в Харківській області вимогу, якою запропонувала з дня надходження вимоги утримувати аліменти з боржника у розмірі по 50% щомісячно до погашення суми заборгованості по сплаті аліментів, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 01.07.2019, складає 15 604,01 грн., а далі щомісячно по ј частині від пенсії боржника до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 150-151).

Таким чином, вимога державного виконавця від 24.09.2018 про стягнення 70% пенсії до виплати загальної суми боргу 40352,31 грн. припинила свою дію. Крім того, у вказаному документі постановою державного виконавця від 25.11.2019 внесено виправлення через допущену технічну помилку у відсотки відрахування та замість 70% вважати правильним 50% стягнення , до погашення заборгованості по аліментах станом на 01.07.2019 в сумі 15604,01 грн. ( а.с. 158-159).

Враховуючи зазначені обставини, погашення заборгованості станом на 01.02.2020, подальше утримання ј частини доходу заявника на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Харкова про стягнення аліментів до повноліття дитини, проведення перерахунку за наданими ОСОБА_1 доказами оплати аліментів у добровільному порядку, суд не знаходить підстав для скасування постанови державного виконавця від 24.09.2018, а також постанов про розрахунок заборгованості, здійснених державним виконавцем Подпрятовим А.В. станом на 01.10.2018 та державним виконавцем Стадник С.О. станом на 01.07.2019.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 пред`явлено до виконання судовий наказ Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.03.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј заробітку ( доходу), починаючи з 14.02.2018, тобто виданий до пред`явлення на виконання виконавчого листа у липні 2018, тому не зрозуміло за яким документом стягуються з нього аліменти, суд вважає помилковими. Згідно повідомлення державного виконавця від 06.06.2018 судовий наказ повернуто стягувачу без прийняття до виконання ( а.с. 51-54).

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він добровільно оплачував аліменти, виходячи з його фінансових можливостей та надавав ОСОБА_2 додаткові кошти на відпочинок, проведення ремонтних робіт в квартирі. Відповідно до розписок , досліджених в судовому засіданні, заявник оплачував аліменти як в національній валюті України, так і в доларах, різними сумами . 26.03.2015 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 аліменти в сумі 3000 доларів США, а 19.08.2015-200 доларів США, без зазначення періоду. При цьому, суд зазначає, що аліменти сплачувались періодично.Так, у 2015 р. стягувач отримала вказані суми у березні та серпні 2015 в доларах, а у жовтні оплачено за вересень 2015- 4000 грн.( а.с. 9,16,17).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належні та допустимі докази того, що відповідач оплатив двома платежами у березні та серпні 2015 р. кошти в рахунок майбудніх аліментних платежів або така матеріальна допомога забезпечували повністю поточні потреби доньки. Суд також звертає увагу на те, що надання дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення); виконання рішень, як передбачає ст.2 згаданого Закону, покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За вимогамир частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, відповідно до статті 195 якого передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 , як на підставу для задоволення скарги, посилалась на те, що існування спору щодо розміру аліментів та суми заборгованості позбавляє державного виконавця права самостійно визначати таку заборгованість.

Суд виходить з того, що предметом скарги є оцінка законності дій державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Неправомірні дії - дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюються всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб`єктів права та порушують приписи юридичних норм. Отже, суть протиправності зводиться до об`єктивного порушення закону.

Згідно з статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у 2015 стягувач, отримавши кошти, витратила їх на придбання автомобіля не підтверджено ніякими доказами, а тому вважаються хибними.

Платник аліментів може перевірити на які потреби використовують сплачені ним аліменти їх одержувачі. Контролювати цільове витрачання аліментів вправі органи опіки та піклування.

За таких обставинах, дослідивши надані сторонами докази, надавши їм правової оцінки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447,451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови та дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків), заінтересована особа- стягувач ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ -