ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1351/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4513/17 Категорія: 302060000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретарПопова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_1 ,

відповідач - Уманська РДА,

третя особа - Вільшанська сільська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2020 (повний текст складено 19.06.2020, суддя в суді першої інстанції Гудзенко В.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської районної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Вільшанська сільська рада Уманського району Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду 30.10.2017 з позовом, яким просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 4,85 умовних кадастрових гектарів.

В обґрунтування зазначає про те, що у вересні 2017 року із листа Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані ГУ Держгеокадастру у Черкаській області №31-23-0.211-0115/115-7 йому стало відомо про те, що 14.03.1994 Уманською РДА був виданий Державний акт на право колективної власності на землю серії ЧР 15-24 зі списком осіб, які мають право на середню земельну частку в КСПП «Вільшанка» (раніше: Ленінський шлях, Ленінська іскра, Промінь, Вільшанка). Згідно листа Уманської РДА №01-04-1/Д-11 від 18.09.2017 його не було включено до списку осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) в КСПП «Вільшанка», отже він не міг отримати в подальшому у власність земельну ділянку. Відповідно до Довідки №37/02-09, виданої 14.08.2017 Вільшанською сільською радою Уманського району, колгосп «Ленінський шлях» за тривалий період часу неодноразово реорганізовувався, а саме: у колгосп «Ленінська іскра» (с. Дубова Уманського району, протокол №33 загальних зборів колгоспників від 29.03.1989); у зв?язку з роз`єднанням колгоспу «Ленінська іскра» утворено колгосп «Промінь» (протокол №1 від 11.01.1991), після чого колгосп «Промінь» реорганізовано в КСПП «Вільшанка» (протокол №5 від 24.04.1993), 20.03.2000 КСПП «Вільшанка» реорганізовано у СТОВ «Вільшанка» (протокол №4 від. 01.03.2000).

Відповідно до Довідки №36/02-09, виданої 14.08.2017 Вільшанською сільською радою Уманського району, у зв`язку з ліквідаційною процедурою та припиненням господарської діяльності СТОВ «Вільшанка» с. Вільшанка та з метою збереження справ особового складу, накопичених під час діяльності колгоспу: «Ленінський шлях», «Промінь», КСПП «Вільшанка», СТОВ «Вільшанка» с. Вільшанка, згідно ст. 38 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», Вільшанська сільська рада прийняла на зберігання документи особового складу вказаних господарств за період з 1950 року по 2002 рік. Позивач зазначає, що відповідно до наявних записів у його трудовій книжці №273, заведеної 20.01.1970; відповідно до Довідки Вільшанської сільської ради Уманського району №35/02-09 від 14.08.2017; відповідно до записів у трудовій книжці, розпочатій 11.04.1978; відповідно до архівного Витягу, наданого Уманською РДА 10.08.2017 №04-05/263 та протоколу №6 засідання правління КСПП «Вільшанка» с. Вільшанка Уманського району від 28.05.1993, він був прийнятий на роботу механізатором і в члени підприємства і за цей період роботи він отримував заробітну плату згідно Архівної довідки №34/02-09 від 14.08.2017. Також, відповідно до Архівної довідки Уманської РДА від 10.08.2017 №04-05/2631 він з членів КСПП «Вільшанка» не виводився. Позивач звертався за отриманням своєї частки (паю) в КСПП та сільську раду на той час, однак йому було роз?яснено, що оскільки він був зареєстрований в іншій місцевості, тому і не мав права на отримання земельної частки (паю), саме тут. З часом, у зв?язку із вирішенням інших своїх юридичних питань, він випадково дізнався, що при розпаюванні земель КСПП його невірно було проінформовано та безпідставно не було включено до списку та уточненого списку пайовиків, оскільки згідно Указу №702/95 від 08.08.1995 визначальним критерієм є членство у КСПП, а реєстрація (прописка) жодним чином не повинна впливати та обмежувати право на отримання земельної частки (паю). Тому позивач вважає, що його було безпідставно позбавлено права на отримання права на земельну частку (пай), у зв?язку з чим з даним позовом звернувся до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2020 позов у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що позивач пропустив строки позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 17.07.2020 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі. Скаржник зазначає, що суд помилково застосував норми статей 258-260 ЦК України до правовідносин, які виникли в 1994 році. Суд у рішенні невірно вказав норми матеріального права, які не мають відношення до правовідносин у цій справі. Згідно наведених у позові норм матеріального права позовні вимоги у справі мають бути задоволені.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - Уманська районна державна адміністрація просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до наявних записів у трудовій книжці №273, заведеній 20.01.1970 на позивача ОСОБА_1 ; довідки Вільшанської сільської ради Уманського району №35/02-09 від 14.08.2017; архівного Витягу, наданого Уманською РДА 10.08.2017 №04-05/263 та протоколу №6 засідання правління КСПП «Вільшанка» с. Вільшанка Уманського району від 28.05.1993, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу механізатором і в члени підприємства і за цей період роботи він отримував заробітну плату про що свідчить Архівна довідка №34/02-09 від 14.08.2017.

Згідно довідки Вільшанської сільської ради Уманського району №35/02-09 від 14.08.2017 ОСОБА_1 був членом колгоспу «Ленінський шлях», по фактичних документах працював у господарстві з червня місяця 1993 року по листопад місяць 1995 року.

Відповідно до Архівної довідки Уманської РДА від 10.08.2017 №04-05/2631, ОСОБА_1 з членів КСПП «Вільшанка» не виводився.

При цьому 14.03.1994 Уманською районною державною адміністрацією був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії ЧК 15-24 зі списком осіб, які мають право на земельну частку (пай) в КСПП « Вільшанка», у якому позивач відсутній.

Позивач вважає, що він, як член КСПП має право на земельну частку (пай), яке він вчасно реалізувати не зміг, оскільки йому було помилково роз`яснено про наявність перешкод для його реалізації у зв`язку з проживанням у іншій місцевості. Отже, за його доводами, це право на землю має бути захищено у судовому порядку.

Одночасно відповідачем заявлено про застосування до позовних вимог у справі наслідків спливу строків позовної давності.

Такими є фактичні обставини, встановлені судом при розгляді цієї справи, які її сторонами не оспорюються. Правовідносини, які виникли між сторонами справи на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Предметом спору у справі є вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) як за членом колишнього КСП.

Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям (далі - Указ) передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до частини першої та другої статті 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право власності на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами цивільного кодексу у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання, відповідно до пункту 7 Указу, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

До спірних правовідносин мають застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР.

Відповідно до положень статті 76 ЦК УК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа довідалася або повинна була довідатися про порушення свого права.

За змістом пункту 6 «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01.01.2004. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статей 71, 75 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено позовна давність, встановлюється тривалістю в три роки і позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін.

Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Установивши, що позивач ОСОБА_1 мав право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) у землях КСПП «Вільшанка» як член колективного сільськогосподарського підприємства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки позивач про порушення своїх прав дізнався ще з 1994 року, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників, що є загальновідомим фактом. Тому ОСОБА_1 , як член колгоспу, повинен була дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі КСПП «Вільшанка» акта на право колективної власності на землю. Однак, позивач у передбачений законом строк, не звернувся до суду з вказаними вимогами, що стало підставою для відмови у його задоволенні.

Такі висновки відповідають практиці ВС у справі №600/528/16 від 17.06.2020.

При цьому суд першої інстанції у цій справі помилково до правовідносин сторін застосував положення ЦК України замість відповідних положень ЦК УРСР щодо строків позовної давності та наслідків їх пропуску, у зв`язку з чим слід змінити мотивування підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, про що вірно вказує скаржник.

Однак інші апеляційні доводи не свідчать про неправильне вирішення справи судом, адже не доводять існування поважних підстав для поновлення позивачу строків звернення до суду за захистом свого порушеного права, починаючи з 1994 року.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2020 у даній справі слід змінити у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права (положень ЦК України та ЦК УРСР, які регламентують наслідки пропуску особою строків позовної давності) в частині встановлення правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Уманської районної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Вільшанська сільська рада Уманського району Черкаської області, про визнання права на земельну частку (пай) - змінити в частині встановлення правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог згідно мотивувальної частини даної постанови апеляційного суду.

У решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2020 в цій справі - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 11.08 2020.

Суддя-доповідач

Судді