РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

за участю сторін: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

та їх представників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні ним, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні ним. В обґрунтування позову вказує, що їй та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їй чиняться перешкоди в користуванні її власністю, тому просить встановити порядок користування спірною квартирою та виділити їй в користування жилу кімнату площею 17,3 кв.м., лоджію, площею 3,19 кв.м. з виходом з цієї кімнати, а коридор, кухню, туалет та ванну кімнату залишити у загальному користуванні співвласників, зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що на даний час займає кімнату площею 17,3 кв.м. та лоджію, з виходом з цієї кімнати, допоміжні приміщення знаходяться в спільному користуванні. Відповідач ОСОБА_2 займає кімнату 9.5 кв.м., відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обрали кімнату площею 12,8 кв.м. Такий порядок користування майном склався ще до розірвання шлюбу із відповідачем ОСОБА_2 у 2014 році. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкоджають їй у користуванні своєю власністю, що полягає у вимиканні світла в коридорі, перекриванні води, 14.08.2015 року виганяли її з квартири, відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вибиває двері в її кімнату. Окрім того зазначила, що у кімнаті, якою вона користується, встановлено замок, у ній знаходяться лише її речі, вимикач світла знаходиться в кімнаті, комунальні послуги сплачують відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , участі у цих витратах вона не бере, кухнею, ванною та туалетом користується вільно. Пояснила, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у даній квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що перешкод позивачу у користуванні майном не чинить, користується кімнатою площею 9,5 кв.м., в кімнату, якою користується позивач не заходить, підтвердив, що ОСОБА_1 не сплачує комунальні послуги. Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Зазначили, що у спірній квартирі з лютого 2015 року не проживають, останні чотири роки ОСОБА_3 жодного разу там не була. Перешкод в користуванні спільною сумісною власністю позивачу не чинять, заперечують проти виділення позивачу в користування кімнати площею 17,3 кв. м., оскільки це перевищує розмір її частки у спільному майні та порушує їх право як співвласників. Подала до суду відзив, який підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності та безпідставності позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 лютого 2001 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (а.с. 6)

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», спірна квартира розташована на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку і складається із трьох житлових кімнат площею 12,8 кв.м., 9,5 кв.м., 17,3 кв.м. та допоміжних приміщень - кухні площею 9,3кв.м., коpидоpу площею 9,7 кв.м., ванної кiмнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., 2 лоджій площею 3,5 кв.м., 4,0 кв.м. Загальна площа квартири 65,9 кв.м., житлова площа - 39,6 кв.м. (а.с. 8-9)

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала суду покази про те, що їй відомо зі слів позивача, що ОСОБА_1 виганяють з квартири. Відповідач ОСОБА_3 чинить позивачу перешкоди у користуванні її власністю.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_4 показала, що є внучкою позивача та дочкою відповідача ОСОБА_3 , у кімнаті позивача, в якій встановлений замок, була 5 років тому, жодних перешкод у користуванні її майном не чинить, комунальні послуги оплачують ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала суду, що кімнати відповідачів не зачиняються на замок, у кімнаті, якою вона користується відповідачів не бачила, туалетом і ванною вона користується вільно, проте вони брудні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Як встановлено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

На думку суду, порядок користування спірною квартирою, у спосіб, що пропонує позивач, призведе до порушення прав інших співвласників спірного майна щодо володіння та користування майном відповідно до їх часток у праві спільної сумісної власності, здійснення повноважень володіння та користування одним із учасників щодо усього чи частини спільного майна без згоди інших не може не порушувати аналогічних речових прав інших співвласників. При відсутності домовленості та згоди між співвласниками спірної квартири щодо порядку користування нею, кожен може вимагати доступу до володіння та користування усім спільним майном. Встановлення порядку користування спірною квартирою з виділенням позивачу в користування житлової кімнати площею 17,3 кв.м. значно перевищить розмір її частки у праві спільної сумісної власності, зважаючи на житлову площу квартири, що порушить принцип рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позивач ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факту створення відповідачами будь-яких перешкод у володінні чи користуванні нею її майном, або наявності небезпеки порушення її права власності, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод в користуванні її власністю не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.13, 16, 317, 321, 368, 369, 370 ЦК України, ст.ст.77-80, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування жилим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні ним - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Рівненській міський суд Рівненської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя -