336/6898/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2020 року Суддя Шевченківського районного районного суду м.Запоріжжя Галущенко Ю.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 -П*єр про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків його недійсності,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків його недійсності.

11.12.2019 р.ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою від 03.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.07.2020 року надійшла заява позивача про забезпечення позову, за змістом якої він вказує, що відповідач вчиняє дії спрямовані на відчуження її майна з метою недопущення звернення стягнення на майно, ціна позову визначена позивачем є значною, в зв*язку із чим просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки відкриті на ім.*я ОСОБА_3 .

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи у відповідності до положень ст. 153 ч. 1 ЦПК України.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд дійшов до висновку, що вона є необґрунтованою та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України,суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем пред*явлено позов про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків його недійсності.

Ціна позову, про забезпечення якого просить позивач, станом на дату звернення до суду із позовом, становить 1 452 952,02 грн.

Умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Разом з цим, ч. 4 ст. 150 ЦПК України вказує, що не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Позивач не визначив на які банківські рахунки він просить накласти арешт, які не відносяться до ч. 4 ст. 150 ЦПК України, що є підставою для відмови в задоволені заяви.

Таким чином, суд не встановив підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на банківські рахунки відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 15 днів з наступного дня після її проголошення.

Суддя Ю.А. Галущенко