РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі - Яковець К.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Чоловського О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області та Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, із участю третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.12.2019 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті чоловіка позивач проживала та була зареєстрована разом з ним, і прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки фактично вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном померлого шляхом розпорядження його майном у жовтні 1996 року, так як є єдиною спадкоємицею. За життя ОСОБА_3 працював у КСП "Мрія" в с.Могилівка Жмеринського району Вінницької області зварювальником з 1994 року по 1996 рік та мав право на земельну частку (пай) на території Гніванської міської ради Тиврівського району (колишня Демидівська сільська рада) Вінницької області, оскільки державний акт на право колективної власності був виданий 22.08.1995 за його життя. Спадкодавець ОСОБА_3 за життя заповіту не залишив та не відновив своїх порушених прав. Про те, що її чоловік мав право на земельну частку (пай) дізналася в середині 2018 року - на початку 2019 року від односельчан, померлі родичі яких за життя були включені по списку, успадкували земельні частки (паї) на території Гніванської міської ради (Демидівської сільської ради) Тиврівського району Вінницької області. При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), розташовану на території Гніванської міської ради Тиврівського району (Демидівської сільської ради Жмеринського району) Вінницької області та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Вважає, що її чоловік ОСОБА_3 помилково не був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). У резервному фонді Гніванської міської ради є в наявності земельна ділянка площею 12.2564 га, кадастровий номер: :05:001:0364, цільове призначення: землі запасу земельні ділянки кожної категорії земель, які ненадані у власність або користування громадянам чи юридичним особам. Просила визнати за нею право на земельну частку (пай), що на території Старостинського округу сіл Демидівка та Могилівка Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області (колишня територія Демидівської сільської ради Жмеринського району) площею 2,82 умовних кадастрових гектара та вартістю 75 821 грн. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 (а.с.1-6).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 13.01.2020 року було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 17.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Чоловський О.М. пояснив, що у 1996 році помер чоловік позивача ОСОБА_3 , який у період з 1994 року по 1996 рік працював зварювальником у КСП "Мрія" та згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" мав права на земельну частку (пай), оскільки державний акт на право колективної власності був виданий 22.08.1995 року за його життя. Однак, у списках осіб, які мають право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 був пропущений. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 помер, він не міг захистити свої права в судовому порядку, оскільки відбувалась реорганізація підприємства, на якому він працював та він не отримував сертифікат. Зазначив, що до складу спадщини входить оспорюване право за життя на земельну частку (пай) відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Строки позовної давності позивачем не пропущені, оскільки дізнавшись про успадковане нею право чоловіка на земельну частку (пай), позивач одразу звернулася до суду. Просив задоволити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 підтримала пояснення свого представника та просила задоволити позов.

Представник відповідача - Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. Міський голова Кулешов В.В. у надісланій до суду заяві просив дану справу розглянути без участі представника міської ради. Зазначив, що позовну заяву позивача не підтримують в повному обсязі. В наданому до суду відзиві просив відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 вказавши, що в наданих документах відсутній факт підтвердження того, що ОСОБА_3 (спадкодавець) був членом КСП "Мрія" та те, що останній за життя мав трудові відносини (працював) у КСП "Мрія" зварювальником з червня 1994 року по лютий 1996 року не вважає доказом його членства у вказаному КСП, лише члени якого мали право отримувати земельну частку (пай). Вказав, що на території Гніванської міської об`єднаної територіальної громади відсутні землі, які можуть надаватись у користування та власність фізичним або юридичним особам. Зазначена стороною позивача земельна ділянка із кадастровим номером :05:001:0364 виділена міською радою учасникам Антитерористичної операції.

Представник відповідача - Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області, за його належним та завчасним викликом в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов чи інших клопотань не подав, що втім не перешкоджає розгляду справи.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Вербицька Н.І. у наданих до суду поясненнях просила проводити розгляд справи без участі представника. Також просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 повністю та зазначила, що Головне управління вважає причини пропущення строку позовної давності позивачем неповажними та позивачем не вірно обрано спосіб захисту, так як до повноважень Головного управління не відноситься виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних частко (паїв).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що працювала разом з ОСОБА_3 в КСП "Мрія", в якому останній працював зварювальником. Вона була членом колгоспу, отримала земельну частку (пай) та майновий сертифікат. Зазначила, що за кадрову роботу в колгоспі відповідав бухгалтер. Не може підтвердити те, що ОСОБА_3 був членом КСП. Пам`ятає, що ОСОБА_3 працював мало і коли він помер їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що ОСОБА_3 працював в колгоспі зварювальником. Сам свідок був членом колгоспу, отримав земельну частку (пай) та майновий сертифікат. ОСОБА_3 працював нетривалий час, так як захворів і помер. Не пам`ятає достеменно та йому невідомо, чи був ОСОБА_3 членом колгоспу.

Заслухавши пояснення сторони позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносин.

Відповідно до копії паспорта (а.с.8) позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Демидівка.

Відповідно до копії повторної свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 09.03.1974 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис №5. Дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Демидівка Жмеринського району Вінницької області (а.с.10).

З довідки виконкому Гніванської міської ради Вінницької області від 22.01.2019 року №126 (а.с.13) вбачається, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

З довідки виконкому Гніванської міської ради Вінницької області від 29.11.2019 року №126 (а.с.14) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_1 , яка на день його смерті проживала разом з ним, прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном померлого, а саме розпорядилася його домашніми та особистими речами у жовтні 1996 року.

Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Мельничук А.Л. від 23.05.2018 року №1106/02-31 позивачу ОСОБА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Демидівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.15).

З повідомлення Відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадстру у Вінницькій області від 06.02.2018 року №Д-43/0-0.22-64/136-18 вбачається, що відповідно до витягу з протоколу №1 від 06.02.1996 року загальних зборів колгоспників КСП "Мрія" с.Могилівка громадянин ОСОБА_3 до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), не був включений. Відповідно до розпорядження голови Жмеринської райдержадміністрації від 17.02.2005 року №64 "Про погодження матеріалів проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП "Мрія" Демидівської сільської ради" середній розмір земельної частки (паю) становить 2,82 умовних кадастрових гектарів та вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2018 року становить 75821 грн. (а.с.16).

Відповідно до копії архівної довідки Жмеринського районного трудового архіву Вінницької області від 03.08.2017 року №395 у документах по КСП "Мрія" с.Могилівка Жмеринського району в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за період з червня 1994 року до лютого 1996 року значиться ОСОБА_3 - зварювальник, із вказівкою відпрацьованих людино-днів та нарахованої заробітної плати помісячно (а.с.17).

З копії архівної довідки Жмеринської райдержадміністрації від 11.09.2017 року №01-15-294 встановлено, що рішенням загальних зборів колгоспників в 1958 році колгосп ім. Орджонікідзе с.Демидівка був об`єднаний з колгоспом ім. Молотова с.Могилівка. Після об`єднання залишилась назва: "Колгосп ім. Орджонікідзе с.Могилівка", який проіснував до 1992 року. На базі колгоспу рішенням загальних зборів колгоспників від 15.02.1993 року протокол №1 колгосп реорганізовано в КСП "Мрія» с.Могилівка. Відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 року №1529/99 рішенням загальних зборів членів КСП від 12.02.2000 року господарство реорганізовано в ПСП "Мрія" с.Могилівка. Відомостей про ліквідацію підприємства немає (а.с.18).

Відповідно до копії розпорядження Жмеринської райдержадміністрації від 01.06.2005 року №216 затверджено протокол розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) на території Демидівської сільської ради та вирішено передати у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і видати державні акти на право власності на земельні ділянки громадянам, згідно з додатком 1 до якого вбачається, що ОСОБА_3 внесений не був, як і не був включений до додатку 2 померлих громадян ПСП "Мрія" с.Демидівка, яким не видаються державні акти на право власності на землю (а.с.19-23, 29-38).

Згідно копії державного акта на право колективної власності на землю (а.с.23-24) Колективному сільськогосподарському підприємству "Мрія" с.Могилівка передано у колективну власність 2068,9 га землі в межах згідно з планом відповідно до рішення Демидівської сільської ради від 02.06.1995 року №4-22.

Відповідно до копії рішення Демидівської сільської ради Жмеринського району від 22.11.2016 року (а.с.26) територіальні громади сіл Могилівка та Демидівка Демидівської сільської ради Жмеринського району об`єдналися з територіальними громадами міста Гнівань та села Грижинці Гніванської міської Тиврівського району в Гніванську міську об`єднану територіальну громаду з центром у місті Гнівань.

З повідомлення виконкому Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області від 13.03.2019 №02-1/305 вбачається, що земля в резервному фонді, яка не надана в користування фізичним або юридичним особам відсутня (а.с.40).

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч.1,2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У відповідності до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як встановлено судом спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Тобто в даному випадку, вирішуючи заявлений позов, суд застосовує законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та виходить із наступних обставин.

Статтею 524 ЦК України (1963 року) передбачено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Згідно ч.1 ст.529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до змісту ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно положень п.113 чинної на час виникнення спірних правовідносин Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства України від 14.06.1994 року №18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Відповідно до вимог ст.22, 23 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону особа набуває права на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту.

Суду не представлено відомостей про видачу та існування Сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я померлого ОСОБА_3 .

Також стороною позивача не представлено належних та допустимих доказів того, що померлий ОСОБА_3 безпосередньо являвся членом КСП "Мрія" с.Могилівка та залишався членом даного КСП на час розпаювання 28.05.1995 року, станом на дату отримання Державного акта на право колективної власності на землю КСП "Мрія" с.Могилівка, із включенням його до списку осіб, долучених до відповідного державного акту на право колективної власності на землю, отриманого КСП "Мрія", що не вказано свідками достовірно та не вбачається зі змісту архівної довідки Жмеринського районного трудового архіву Вінницької області від 03.08.2017 року №395, відомості якої щодо роботи ОСОБА_3 зварювальником у КСП "Мрія" с.Могилівка у певний період часу, лише підтверджує факт оплати його праці, здійснення якої за трудовим контрактом без прийняття в члени даного КСП заздалегідь не виключається.

Таким чином, суд дійшов висновку, що докази включення та перебування ОСОБА_3 в членах КСП "Мрія" с. Могилівка наразі відсутні.

Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", в разі смерті члена КСП, включеного до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

Згідно із вимогами ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформація щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки доказів того, що на час проведення 22.08.1995 року паювання земель в КСП "Мрія" с.Могилівка ОСОБА_3 був членом цього КСП, стороною позивача не представлено, підтверджень того, що це право увійшло до складу оспорюваної спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході судового розгляду також не здобуто.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити у зв`язку із недоведеністю оспорюваних спадкових прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду та які могли бути підставою визнання за нею права в порядку спадкування за законом першої черги на земельну частку (пай) що на території Гніванської об`єднаної територіальної громади, площею 2,82 умовних кадастрових гектара, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на вказані висновки суду щодо самостійної підстави відмови в позові та з урахуванням здійснення заяви про пропущення строку позовної давності представником третьої особи у даній справі, тобто неповноважного її учасника, що не належить до виключного переліку сторін у спорі, судом не вбачається підстав застосування позовної давності щодо спірних правовідносин.

В силу ст.141 ЦПК України також не вбачається підстав розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.524, 529, 548 549 ЦК України 1963 року, ст. 15, 16, 1216, 1218 ЦК України,, ст.22, 23 ЗК України, ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області та Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області щодо визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), що на території Гніваньської об`єднаної територіальної громади, площею 2,82 умовних кадастрових гектара, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а також включно під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 31.07.2020 року.

Суддя Вернік В.М.