Справа № 206/3697/20
Провадження № 2-о/206/831/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

присяжні Бублейник Ю.Ю., Шафран С.В.

за участю:

секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.

прокурора Лихолата Б.Д.

представника заявника - лікаря-психіатра Шевченко І.Ю.

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що 13.08.2020 ОСОБА_1 була госпіталізована до психіатричного стаціонару у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу внаслідок чого, вона являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад.

У судовому засіданні представник заявника вважала необхідним госпіталізувати ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, заяву просили задовольнити.

Прокурор підтримав думку представника заявника.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, допитавши свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч. ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного.захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

У судовому засіданні було встановлено, що 13.08.2020 ОСОБА_1 була госпіталізована до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за направленням лікаря-психіатра Власенкова В.О. КЗ «ОЦЕМД та МК`ДОР у зв`язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона представляє небезпеку для себе та оточуючих.

При обстеженні її психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР комісія лікарів виявила, що контакт з хворою носить формальний характер. Зовні неохайна, говорить, що працює на двох роботах - патрульній та податковій поліції. Вигнала з дому бабусю, каже «не хочу, щоб моя бабуся жила зі мною». Має труднощі при відповідях на уточнюючі питання. Заперечує наявність галюцинаторних переживань, хоча за поведінкою хворої можна судити про наявність голосів. Висловлює маячні ідеї відношення. Мислення паралогічне. Своїм малолітнім сином не цікавиться, він проживає з бабусею. До свого стану не критична.

ОСОБА_1 поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад.

Лікар-психіатр Шевченко І.Ю. підтвердила обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначила, що ОСОБА_1 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , показала суду, що вона є матір`ю ОСОБА_1 . З донькою в них завжди були нормальні відносини, але в останній час погіршилися. ОСОБА_1 вигнала бабусю, яка проживає з нею, три дні бабуся була на вулиці. ОСОБА_1 не займається своїм сином, всіх ненавидить, думає, що за нею стежать, в соціальних мережах постійно пише щось незрозуміле. Дитина проживає з ОСОБА_2 . Все почалося після того, як вона почала працювати в поліції. ОСОБА_1 хоче продати квартиру та залишити сина без житла. ОСОБА_2 свою заяву підтримала, просила госпіталізувати свою доньку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав суду, що він є братом ОСОБА_1 , з сестрою в них були дуже добрі відносини до вересня 2019. З вересня сестра почала ненавидити ОСОБА_3 і вважає його своїм ворогом. В липні 2019 року він та мати побачили перші прояви хвороби, вони були у лікаря-психіатра, яка виписала ліки, однак ОСОБА_1 не приймала їх. Вона була в зоні АТО, весь час знаходиться в ілюзіях та вважає, що за нею стежать. З нею проживає бабуся, ОСОБА_3 її силою вигнала та змінила замки, не дала їй ні грошей ні ліків. Бабуся змогла потрапити до квартири та зачинитись, а ОСОБА_1 разом з сусідом виламали двері, силою викинули бабусю в сорочці на вулицю. ОСОБА_3 просив госпіталізувати його сестру.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечували всі обставини, вважає що всі заінтересовані в її госпіталізації.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 13.08.2020 було встановлено, що контакт із хворою носить формальний характер. Зовні неохайна. На запитання відповідає вибірково. Плутано розповідає свої анамнестичні відомості. Говорить, що працює на двох роботах - в податковій поліції та в патрульній поліції. Говорить, що не хоче, щоб її бабуся жила з нею, вона її просила покинути приміщення. Син знаходиться у моєї мами з квітня, так як я весь час лікувалася у гінекології. Говорить, що з квітня не виходила на роботу по лікарняному листу, «просто іноді їздила з патрулем». Має труднощі при відповідях на уточнюючі питання. Заперечує наявність галюцинаторних переживань, хоча за поведінкою хворої можна судити про наявність голосів. Хвора прислуховується, відволікається. Висловлює маячні ідеї відношення. Факти агресії до родичів заперечує. Мислення паралогічне. Дитиною не цікавиться. Недовірлива, підозріла. Емоційні реакції неадекватні. Критичної оцінки свого хворобливого стану немає.

Згідно заяви матері ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 змушувала свого сина ставати на вулиці на коліна та молитися. В парку чула голос, який їй сказав «що зараз тобі зроблять пропозицію одруження», дитини плакала та просила, що мати стала такою, як була раніше, а ОСОБА_1 в цей час посміхалася. ОСОБА_1 чаклун сказав, що дітей до 14 років будуть чипувати та відправляти на війну, тому вона хоче продати квартиру та сховати сина в горах. З січня 2020 року постійно відкриває лікарняні в різних містах, надсилає їх у відділ кадрів та отримує заробітну плату. ОСОБА_1 викрала дитину та насильно повезла у Мелітополь, дитина намагалася вирватися та втекти, а ОСОБА_1 підставила підніжку та дитина сильно впала, отримала синці. Зараз ОСОБА_1 каже, що коли син почне ходити до школи, вона його викраде та відведе у монастир та що він буде монахом, а Бог подарує їй за це доньку. В зв`язку із вищевикладеним, ОСОБА_2 просила госпіталізувати її доньку ОСОБА_1 .

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29,55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.

Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Аналогічний висновок викладений і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року по справі №689/1338/16-ц.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

В зв`язку із чим, суд приходить до обґрунтованого висновку, що вимоги заявника, про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 14, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 57-60, 258, 259, 264, 265,339-432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги в примусовому порядкузадовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Роз`яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про госпіталізацію у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.08.2020

Головуючий суддя: К.С. Маштак

Присяжні: Ю.Ю. Бублейник

С.В. Шафран