Справа № 182/1626/20
Провадження № 2/0182/1508/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.08.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючого-судді Рунчевої О. В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17.03.2020 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Він з 10.12.2009 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 року шлюб між ними було розірвано. Вказаним рішенням було встановлено, що за їх з відповідачем домовленістю, після розлучення донька ОСОБА_3 буде проживати з ним, син ОСОБА_4 буде проживати з відповідачем.

Проте після розірвання шлюбу спільної домовленості з відповідачем щодо проживання дітей у добровільному порядку досягнуто не було, тому вважає, що необхідно визначити у судовому порядку місце проживання доньки ОСОБА_3 разом з ним.

Зазначає, що він повністю усвідомлює особисту відповідальність за виховання та піклування його малолітньої доньки, створив для неї належні соціально- побутові умови проживання з метою збереження її психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку.

Донька ОСОБА_3 навчається у Капулівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Нікопольської районної ради Дніпропетровської області з 01.09.2019 року, за місцем навчання характеризується позитивно. Також дитина облікована у медичних установах, отримує необхідне лікування та щеплення відповідно до свого віку.

Він працевлаштований та має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку щодо стану здоров`я, який би перешкоджав їй виховувати дитину не перебуває.

Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 27.02.2020 року , враховуючи рішення комісії з питань захисту дітей від 25.02.2020 року № 2 , визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 з ним, тобто батьком ОСОБА_1 , встановлено забезпечити систематичне спілкування дитини ОСОБА_3 з матір`ю та рідним братом.

Вважає, що визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом з ним відповідатиме її інтересам, він має матеріальну можливість забезпечувати її усім необхідним, можливість надати належні умови для проживання та бажає у повній мірі займатися її вихованням та розвитком. В той же час зазначає, що не чинитиме перешкод для спілкування відповідача з малолітньою дитиною.

Враховуючи викладене, просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним, її батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його реєстрації та фактичного проживання за адресою - АДРЕСА_1 .

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с. 37). Відповідач також надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с. 38).

Від представника Служби у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації, Хребтової Н. М. надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 39).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості(стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2ст. 161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом встановлено, щосторони з 10.12.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-9). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2019 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 9). Вказаним рішенням було встановлено, що за домовленістю сторін після розлучення дитина ОСОБА_3 буде проживати з батьком, син ОСОБА_4 буде проживати з матір`ю (а.с. 9 на звороті).

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилався, що на даний час існує спір з відповідачем щодо проживання доньки ОСОБА_3 разом з ним.

Згідно довідки сільського голови Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, М. В. Хнюкало за № 1841 від 24.07.2019 року, ОСОБА_3 2010 року народження фактично проживає з червня 2010 року без реєстрації за адресою - АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_1 1989 року народження, ОСОБА_8 , 1970 року народження та ОСОБА_9 , 1940 року народження (а.с. 10).

Згідно Акту Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 28.01.2020 року, у ході обстеження комісією виявлено , що дійсно ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 без реєстрації з червня 2019 року. Житлові мови відповідають санітарним нормам (а.с. 11).

Малолітня ОСОБА_3 навчається у Капулівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Нікопольської районної ради Дніпропетровської області з 01.09.2019 року, за місцем навчання характеризується позитивно (а.с. 13-14). Також дитина облікована у медичних установах, отримує необхідне лікування та щеплення відповідно до свого віку (а.с. 15).

Дані обставини справи відповідачем ОСОБА_2 не оспорювалися.

Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обов`язком батьків у відповідності до положень СК України є утримання та забезпечення дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 сумлінно займається вихованням доньки,піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створює усі належні умови для гармонійного розвитку доньки.

Позивач має постійний заробіток, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 16-18), на обліку щодо стану здоров`я, який би перешкоджав їй виховувати дитину не перебуває (а.с. 19-20).

Житлово-побутові умови за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають необхідним санітарно-гігієнічним нормам де для розвитку та виховання дитини відповідного віку створені необхідні умови.

Згідно розпорядження голови районної державної адміністрації від 27.02.2020 року , враховуючи рішення комісії з питань захисту дітей від 25.02.2020 року № 2 , визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 , встановлено забезпечити систематичне спілкування дитини ОСОБА_3 з матір`ю та рідним братом (а.с. 12).

Судом під час розгляду справи не було встановлено виключних обставин у розумінні положень ст. 161 СК України які б свідчили про неможливість визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком.

Відповідно до частин 1,2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Частинами 2,3 ст. 160 СК України визначено місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на встановлені обставини, та приймаючи до уваги те, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 разом з батьком, суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем його реєстрації.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81,82, 89, 200,206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст. ст. 141,157,160,161 Сімейного кодексу України,суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ) третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської районної державної адміністрації ( місцезнаходження - вул. Шевченко, буд. 130 м. Нікополь Дніпропетровська область ) про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем його реєстрації - АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева