Справа № 456/2117/19
Провадження № 2/456/19/2020
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

31 січня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Кміть Х.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (позивач) подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 (відповідач), в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що вона є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 . В цій квартирі зареєстрований відповідач, але з грудня 2017 року в ній не проживає. Реєстрація відповідача в квартирі примушує її нести зайві матеріальні витрати та позбавляє можливості оформити субсидію.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просить суд його задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Заяви учасників справи.

Представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с.49).

Процесуальні дії у справі.

05.06.2019 суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.20).

Ухвалою від 21.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.21-22).

Ухвалою судового засідання від 18.10.2019 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та відкласти розгляд справи (а.с.43).

26.06.2019, 31.07.2019, 21.10.2019 судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №456/2117/19 відповідача ОСОБА_2 (а.с.29-30, 40-42, 53).

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7).

У цій квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить відповідний запис у Будинковій книзі (а.с.8-10).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю відповідача члена сім`ї власника житла без поважних причин у цьому житлі понад строк, визначений законом (один рік).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічні положення закріплені в статтях 319 та 321 ЦК України.

За змістом частини 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Викладене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою 16 січня 2012 року за наслідком розгляду справи №6-57цс11.

Також, при вирішенні спірних правовідносин суд враховує норми статей 316, 317 ЦК України, статті 3 СК України, статті 64 ЖК України та зважаючи на вимоги статті 9 Конституції України, статті 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» (29 червня 2004 №1906-IV) положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований відповідач член її сім`ї (брат). Однак відповідач не проживає в цій квартирі з грудня 2017 року без поважних причин.

Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та беручи до уваги те, що відповідач не проживає у зазначеному житлі понад один рік без поважних причин, у зв`язку з чим, зважаючи на вимоги частини 2 ст. 405 ЦК України, втратив право на користування цим житлом, тому суд доходить переконання, що порушенні майнові права позивача підлягають захисту і позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 319, 391, 405 ЦК України, статей 7, 11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 31 січня 2020 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський