У Х В А Л А

31 липня 2020 року

м. Київ

справа № 464/7137/15

провадження № 61-6935ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 березня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року по справі №464/7137/15-ц за виключними обставинами,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 18.06.2019 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року по справі № 464/7137/15-ц за виключними обставинами та просила скасувати заочне рішення суду за виключною обставиною - прийняття 04.12.2018 Конституційним судом України рішення, яким визнав неконституційною норму, а саме частину 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-У1 у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-УШ, та 15.05.2019 - визнав неконституційними статтю 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 від 02.06.2016, забезпечивши реалізацію права на судовий захист та доступ до виконання судових рішень виконавчою службою.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () заборгованість за кредитним договором № Р20.981.73672 від 10.02.2014 в розмірі 78 543 (сімдесять вісім тисяч п*ятсот сорок три) гривень 22 копійок.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () заборгованість за кредитним договором № Р20.981.73672 від 10.02.2014 в розмірі 50 (п`ятдесяти) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 785 (сімсот вісімдесять п*ять) гривень 43 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 копійок.

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року по справі №464/7137/15-ц за виключними обставинами.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року у справі № 464/7137/15-ц за виключними обставинами.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 листопада 2015 року у справі № 464/7137/15-ц залишено в силі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1178,90 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2019 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судового збору.

У квітні 2020 року ОСОБА_1 через засоби до Верховного Суду подано касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року, ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 березня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2020 року заявнику продовжено строк на усунення недоліків у зв'язку з виконанням вимог ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2020 року не в повному обсязі.

У липні 2020 року від ОСОБА_1 надійшли матеріали достатні для вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції лише після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи положення наведеної норми Закону, та з огляду на те, що рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року по суті в апеляційному порядку не переглядалося, воно не може бути предметом касаційного оскарження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною 3 статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини третьої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції із висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення відповідно до пункту 1 частини 3 статті 423 ЦПК України, оскільки рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 та 15.05.2019 не стосуються правовідносин, які склалися між АТ «Ідея Банк» як позивачем та ОСОБА_1 як відповідачем у даній справі; цими рішеннями не встановлена неконституційність закону, застосованого судом при вирішенні даної справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 аналогічні доводам апеляційної скарги, яким апеляційним судом надано обґрунтовувану оцінку та зводяться до незгоди заявника із судовими рішеннями.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття б Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORREv. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 березня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Сихівського районного суду м.Львова від 09 листопада 2015 року по справі №464/7137/15-ц за виключними обставинами, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко