гСправа № 358/1566/14-ц Провадження № 6/358/33/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмеденко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуслав заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», первісний позивач: Акціонерне товариство «Імексбанк» до ОСОБА_1 про заміну стягувача,

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2020 року директор ТОВ «ФК «Фінрайт» (далі - по тексту представник заявника) звернувшись до суду з вищевказаною заявою, просить замінити стягувача Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» () на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місцезнаходження: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228 Б) у виконанні рішення суду у цивільній справі №358/1566/14-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 999-00049081 від 21.06.2013 року, в розмірі 58530,44, а також судових витрат у сумі 585, 30 грн., сплачені позивачем при подачі позову до суду задоволено.

На обґрунтування заяви, представник заявника, посилається на те, що заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 19.11.2014 року по цивільній справі № 358/1566/14-ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 999-00049081 від 21.06.2013 року, в розмірі 58530,44 грн., а також судових витрат у сумі 585,30 гри., сплачені позивачем при подачі позову до суду задоволено.

31.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №126, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 999-00049081/1 від 21.06.2013 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінрайт».

Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором про відступлення прав вимоги №126 від 31.03.2020 року, таким чином відповідно до ст.ст. 512, 514, 517, 1077 Цивільного кодексу України Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» відступило права вимоги за Кредитним договором № 999-00049081/1 від 21.06.2013 року, а отже вибуло із правовідносин за вказаними договорами.

В результаті цього виникає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні позивача (стягувача) Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», у цивільній справі № 358/1566/14-ц на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт».

Представник заявника надіслав до суду клопотання, в якому просить розглянути заяву без участі представника заявника, заявлені вимоги підтримує.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином, у відповідності до частини третьої статті 442 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статей 77-80 ЦПК України, докази мають бути належними, допустимими, достовірними, а їй сукупність достатньою.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частин першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за N 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України N 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

В силу статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що пунктом 5 копії Договору №126 про відступлення права вимоги від 31.03.2020 року передбачено, що:-" Наявні у Банку документи, що підтверджують Права вимоги до Боржників, а також реєстр Прав вимог у електронному вигляді передаються Банком Новому кредитору за відповідним актом не пізніше 3 (трьох) робочих днів із дати укладення цього Договору".

Однак, представник заявника на підтвердження позовних вимог не надав суду належні та достовірні докази, зокрема: кредитний договір № 999-00049081 від 21.06.2013 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ОСОБА_1 , заочне рішення Богуславського районного суду Київської області від 19 листопада 2014 року, згідно якого задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, інформацію з автоматизованої системи виконавчих проваджень про наявність або відсутність виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПAT «Імексбанк» заборгованості за кредитним договором, докази про те, що боржник ОСОБА_1 виконала чи не виконала за період з 2014 року по теперішній час свої зобов`язання перед ПAT «Імексбанк».

Крім того, представником заявника не враховано положення частин першої, другої статті 95 ЦПК України, якими визначено, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належним чином завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, всупереч наведених вимог закону, додані до заяви документи, а саме: копія заочного рішення, копія Договору №126 про відступлення права вимоги від 13.03.2020 року та Додаток №1 до Договору №126 про відступлення права вимоги від 13.03.2020 року не завірені належним чином і не можуть прийняти до уваги, як належні та достовірні докази надані на підтвердження обставин, на які посилається представник заявника.

За вищевказаних обставин, у задоволенні заяви «Фінансова компанія «Фінрайт», первісний позивач: Акціонерне товариство «Імексбанк», до ОСОБА_1 про заміну стягувача, слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 13, 55, 76-81, 83, 89, 247, 258 - 260, 442 ЦПК України, ст. 512, 514 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», первісний позивач: Акціонерне товариство «Імексбанк» до ОСОБА_1 про заміну стягувача відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: суддя В. М. Корбут