Провадження № 2/428/2506/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На дату смерті матері вона фактично проживала з нею за вказаною адресою, оскільки ОСОБА_3 була літньою людиною, тяжко хворіла і потребувала постійного догляду. Після перебування у лікарні в травні 2018 року мати позивачки потребувала постійного догляду, тому вона переїхала до матері на постійне місце проживання, де доглядала за нею, вела з нею спільне господарство. Після смерті матері відкрилася спадщина на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 22.03.2019 вона звернулась до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої, але постановою від 22.03.2019 року їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала. Вважає, що їй не потрібно було подавати заяву про прийняття спадщини, оскільки вона фактично постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину. Просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що з травня 2018 року вона постійно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка була літньою людною та мала багато хвороб, зокрема в неї були проблеми з серцем, захворювання щитовидної залози, а також онкологічне захворювання, тому фактично тривалий час проживала з нею та вела спільне господарство.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялась належним чином, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності та зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона була подругою ОСОБА_3 , яка тривалий час хворіла. Вона постійно спілкувалась з ОСОБА_3 по телефону, відвідувала її. Після того, як ОСОБА_3 у 2018 році виписали з лікарні, з нею стала проживати її дочка ОСОБА_1 . Оскільки у ОСОБА_3 було онкологічне захворювання, вона з весни вже не ходила та їй потрібна була стороння допомога та догляд, тому дочка проживала з нею та доглядала за нею, готувала їжу, ходила в магазини, мила її, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, похованням займалась ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона була знайома з ОСОБА_3 , яка була її сусідкою і проживала по АДРЕСА_1 . Їй відомо, що ОСОБА_3 хворіла, тому з травня 2018 року з нею стала проживати дочка ОСОБА_1 , яка дбала про неї, займалася господарством, готувала їжу. Останнім часом ОСОБА_3 не могла самостійно ходити, тому все по господарству робила її дочка, прибирала, готували їжу. Похованням ОСОБА_3 займалась ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 її мати, яка з травня 2018 року до вересня 2018 року проживала разом з бабусею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки бабуся хворіла, то потребувала сторонньої допомоги, мати постійно проживала з нею, годувала її, мила, прибирала за нею. Мати приходила до своєю квартири лише для того, щоб забрати свої особисті речі та відразу йшла до бабусі.

Вислухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 17.07.1975 року Відділом (бюро) запису актів громадянського стану, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю дитини зазначена - ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою від 24.09.2018 № 14986, виданою Відділом адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 20.02.2003 року та знята з реєстраційного обліку 24.09.2018 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з актом про встановлення факту проживання/не проживання № 37 від 24.09.2018 року, складеним КП «Житлосервіс «Світанок» в присутності жильців-сусідів будинку, ОСОБА_1 проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , без державної реєстрації по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з випискою з медичної карти амбулаторного хворого, наданою КНП «Сєвєродонецький центр первинно медико-санітарної допомоги» Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_3 був встановлений діагноз дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. (ОНМК 2016 р.), КМП на фоні патології щитовидна залоза СН І, захворювання щитовидної залози.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 06.09.2018 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у с. Морозівка Біловодського району Луганської області, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 1551.

Згідно з копією договору дарування квартири від 12.06.2002, посвідченого завідуючою державною нотаріальною конторою Перепелицею Ю.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2259, ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 22.03.2019 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3 , оскільки спадщину у встановлений законом спосіб і строк не прийняла, заяву протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подала і разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини постійно не проживала.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з наведеною Постановою Пленуму ВСУ при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , так як є донькою померлої, звернулася до нотаріальної контори після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, оскільки вважає, що прийняла спадщину, тому що мешкала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Доказами, які свідчать про фактичне прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1 , тобто про проживання спадкодавця ОСОБА_3 на момент смерті зі спадкоємцем ОСОБА_1 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , є акт про встановлення факту проживання/не проживання № 37 від 24.09.2018 року та показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які допитані у судовому засіданні. Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони стосуються предмету доказування та отримані безпосередньо судом. При цьому підстав, за яких суд повинен вважати показання свідків недостовірними, не вбачається, а тому суд вважає ці показання достатніми доказами на підтвердження факту, який просить встановити позивач.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас позивач отримала від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлена можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець померлої ОСОБА_3 , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки позивач фактично прийняла належну їй спадщину за законом шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При ухваленні рішення суд також враховує визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Сєвєродонецьку Луганської області, на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач: Сєвєродонецька міська рада, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бул. Дружби Народів, буд. 32, .

Суддя І. С. Посохов