Справа №462/7039/19
Провадження №2/461/413/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. У вказаній квартирі, зокрема зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка являється колишньою дружиною позивача. Оскільки, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано 18.10.2016 року, відповідно, відповідач у вказаній квартирі не проживає, до квартири не з`являється, особистих речей в приміщенні не зберігає, не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги не оплачує, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, що позбавляє позивача можливості отримати пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг. Відтак, реєстрація відповідача порушує право власності позивача на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.12.2019 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився. Однак, через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім цього, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Галицького районного суду м.Львова). Відповідач не подала відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без її участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі №1-1851 /а.с.9/.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки №3141 від 30.10.2019 року, виданої ЛКП «Цитадель-центр» у вищевказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.10/.

Згідно актів про проживаючих осіб в житловому приміщенні від 24.10.2018 року, 26.11.2018 року, 27.12.2018 року та 30.10.2019 року, складених представниками обслуговуючої організації ЛКП «Цитадель-центр», ОСОБА_2 зареєстрована, проте фактично не проживає в житловому приміщенні протягом тривалого часу, що також підтверджують сусіди /а.с.11-14/.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

02.11.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який 18.10.2016 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 /а.с.15/.

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член, сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач є власником вищевказаної квартири, відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Окрім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.16, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 8-14, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів,з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 09.02.1996 року, місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Зубачик Н.Б.