Справа № 277/60/20
У х в а л а

"29" січня 2020 р. смт Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Прищепа Т.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 з вище вказаною позовною заявою.

Зазначена позовна заява, подана ОСОБА_1 не відповідає вимогам ЦПК України.

Пунктами 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити: зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, №2 роз`яснюється, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ЦПК України. У зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вимог пунктів 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у поданій позовній заяві не зазначила:

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Крім того суддя вважає за доцільне роз`яснити позивачці, що дійсно відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Вказані зміни набрали чинності 03.07.2018, тому з того часу (03.07.2018) на дитину аліменти повинні нараховуватися у зміненому розмірі (відповідно до Закону України від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 01.07.2018 становив 1944 грн., тому 1944Х50%=972 грн., місячний розмір аліментів на одну дитину). При зміні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно і змінюється розмір аліментів, з 01.12.2018 року 2027 грн. (1013,50), з 01.07.2019 2218 (1109).

Однак, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже Верховний Суд України вважає, що збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред`явлення позову про зміну розміру аліментів.

Разом з тим судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України 05.02.2014 року ухвалено постанову в справі № 6-143цс13, в якій зроблено правовий висновок: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи з положень ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України підстави для зміни розміру аліментів наступні:

зміна матеріального або сімейного становища стягувача аліментів;

зміна матеріального або сімейного становища платника аліментів;

погіршення або поліпшення стану здоров`я стягувача аліментів;

погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів.

Отже, позивачка повинна довести, що погіршився матеріальний стан чи стан здоров`я саме позивачки, а не дитини. ОСОБА_1 не додано до позовної заяви жодного доказу на підтвердження погіршився матеріального стану саме позивача, а також не надано жодного доказу, що дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з тим, що у неї збільшились потреби у навчанні, лікуванні, утриманні (прописано тільки в позовній заяві про зміну матеріального стану (текст без належних доказів)), тобто твердження позивачки про необхідність збільшення розміру аліментів нічим не підтверджені.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вище наведених обставин, в силу положень статті 185 ЦПК України приходжу до висновку про залишення позовної заяви, поданої ОСОБА_1 , без руху та надання визначеного законом терміну для усунення недоліків, що містить позов та виконання вимог, визначених статтями 175 і 177 ЦПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись 175-177, 185, 352-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей - залишити без руху.

Надати позивачці десятиденний термін з дня отримання копії ухвали, - для виправлення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду належним чином оформлену позовну заяву з усуненням недоліків зазначених вище.

Недоліки позовної заяви усунути у відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

сСуддя Т. П. Прищепа