Ухвала

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 583/757/16-ц

провадження № 61-23536св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

розглянув питання про поновлення виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до

ОСОБА_3 , про визнання договору дарування квартири недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 , правонаступником якого залучений ОСОБА_2, задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований в реєстрі № 173, посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В. М. та скасовано реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2016 року, у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року залишено без змін.

ОСОБА_3 не погодилась з ухваленими у справі судовими рішеннями та у лютому 2017 року подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції, зупинено виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду в складі п`яти суддів.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 31 січня 2017 року залишено без змін.

ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з заявою про поновлення виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року, зупиненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня

2017 року. Зазначав, що органи примусового виконання не поновлюють виконання виконавчих листів без скасування заходів зупинення виконання рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 415 ЦПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року зупинено виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року до розгляду справи в касаційній інстанції, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 31 січня 2017 року залишено без змін, то виконання зупиненого судом касаційної інстанції судового рішення, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України, підлягає поновленню.

Керуючись статтями 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2016 року, зупиненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська

С. П. Штелик