Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/650/19
Провадження по справі 2/281/15/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Островської І.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт Лугини цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу витрати по виплаті страхового відшкодування потерпілому у розмірі 70543,19 грн., мотивуючи тим, що 05.03.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «ВАЗ-2106» д.р.н. НОМЕР_1 .

02.08.2016 на автодорозі сполученням Радовель-Пояски сталася ДТП з участю транспортного засобу «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 і транспортного засобу «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 20.12.2016 водія транспортного засобу «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 визнано винним у даній ДТП через порушення останнім правил дорожнього руху. Постанова набрала законної сили.

14.06.2017 до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою звернувся власник автомобіля «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 приводу виплати страхового відшкодування в зв`язку із дорожньо-транспортного пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», останнє виплатило страхове відшкодування в розмірі 70543,19 грн.

18.07.2018 ПАТ «НАСК «Оранта» надіслало ОСОБА_1 регресивну вимогу, де просило сплатити суму у розмірі 70543,19 грн. на розрахунковий рахунок ПАТ «НАСК «Оранта».

13.08.2018 ОСОБА_1 був надісланий відзив на регресну вимогу, де зазначив що вважає відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 70543,19 незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки про ДПТ страхова компанія була повідомлена 03.08.2016, тобто на наступний день після випадку.

17.09.2019 ПАТ «НАСК «Оранта» надіслало на адресу суду відповідь на відзив, де зазначили, що відповідачем у відзиві не надано жодного письмового чи іншого доказу, що підтверджували б обставини та доводи відзиву, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути виплачене страхове відшкодування.

23.07.2019 позивачем було подано до суду позовну заяву, де він посилаючись на підстави, вказані у ст. 38 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на те, що ОСОБА_1 , як страхувальник, у визначений законом строк не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, вважає, що має право вимагати від страхувальника як від сторони договору обов?язкового страхування цивільно правової відповідальності, який не повідомив страховика про настання страхового випадку, сплати суму страхового відшкодування в порядку регрессу.

11.09.2019 відповідачем було надіслано до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що неподання страховику повідомлення про настання ДТП не є підставою для задоволення регресивного позову, якщо не виконання цього обов`язку не завадило страховику самостійно встановити усі обставини страхового випадку.

Відповідачем також було заявлено клопотання про витребування доказів, яке було задоволено ухвалою суду від 08.11.2019 року та витребувано інформацію з Олевської районної лікарні про стан здоров`я ОСОБА_1 під час доставки каретою швидкої допомоги з переломами з місця ДТП 02 серпня 2016 до лікарні та з Лугинської районної лікарні щодо термінів подальшого проходження його лікування у зв`язку з наслідками ДТП, та з Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області інформацію про працівників поліції, які виїзжали на виклик на місце ДТП 02.08.2016 року, що мала місце на автодорозі сполученням Радовель-Пояски о 19 год. 00 хв.

12.12.2019 від КНП Олевська ЦЛ надійшла відповідь на ухвалу, де зазначили, що 02.08.2016 ОСОБА_1 поступив на стаціонарне лікування в травматологічне відділення лікарні в стані середньої тяжкості.

16.12.2019 від Лугинської ЦРЛ на запит Лугинського районного суду Житомирської області від 03.12.2019 надала відповідь, де вкалаза, що ОСОБА_1 04.08.2019 року звертався до Лугинської ЦРЛ на прийом до лікаря хірурга.

19.12.2019 від Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області надійшла відповідь на ухвалу суду, де підтвердили, що 02.08.2016 року на місце ДТП, що мала місце на автодорозі сполученням Радовель-Пояски, Олевського району, виїзджала слідчо-оперативна група Олевського відділення поліції Коростенського ВП ГУНП у Житомирській області.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що на фотознімках наданих представником ОСОБА_4 автомобіля, який було продано за допомогою Інтернет-аукціону, відображений не автомобіль який належав потерпілому від ДТП ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав травми та його забрала швидка до лікарні.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні показали, що автомобіль ОСОБА_1 «ВАЗ-2106» після ДТП був дуже пошкоджений та перебував на території їх домоволодіння.

У судове засідання представник позивача не з?явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання з?явився та заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у своєму письмовому відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов таких висновків:

Судом встановлено, що 02.08.2016 на автодорозі сполученням Радовель-Пояски сталася ДТП з участю транспортного засобу «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 і транспортного засобу «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 20.12.2016 водія транспортного засобу «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 визнано винним у даній ДТП через порушення останнім правил дорожнього руху. Постанова набрала законної сили.

14.06.2017 власник автомобіля «Фіат», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про настання страхового випадку дорожньо транспортної пригоди, яка сталася 02.08.2016.

Вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу розмір якого згідно Дослідження визначення вартості матеріального збитку (№ВК5873ВЕ 29.03/5) становить 95153,19 грн., оцінка згідно аукціону рештків 24100 грн., франшизи 510 грн., відповідно умов договору АЕ/5053129 (тобто 95153,19-24100-510=70543,19 грн. виплата страхового відшкодування потерпілому).

За страховим актом № ОЦВ-16-3039/1 від 08.08.2017 ПАТ «НАСК «Оранта» визнав дану ДТП страховим випадком.

На підставі заяви потерпілого ПАТ «НАСК «Оранта» сплатив потерпілому ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 70543,19 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Щодо наявності підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, сплаченого ПАТ «НАСК «Оранта» потерпілому, то суд дійшов наступних висновків.

З полісу № АІ/5053129 встановлено, між ПАТ «НАСК «Оранта» і ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії полісу з 06.03.2016 р. до 05.03.2017 р., забезпечений транспортний засіб «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого -100000 грн.

Підставою для пред`явлення регресних вимог до страхувальника позивач вказує факт неповідомлення страхувальником та/або водієм-винуватцем ДТП про настання дорожньо-транспортної пригоди, що на думку позивача як зазначено у позовній заяві, згідно ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дало йому підставу для пред`явлення регресного позову до страхувальника і є підставою для стягнення з відповідача на його користь вказаного збитку.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 ЗУ України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пп. ґ п.38.1.1.п.38.1ст.38ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно пп.33.1.2 пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Відповідно до пп. 33.1.4 п.33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Таким чином, даним Законом чітко і виключно визначено підстави, при наявності яких страховик має право предявити регресний позов до страхувальника.

Так, з аналізу зазначених правових норм слідує, що у страховика виникає право пред`явлення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу лише у разі наявної сукупності таких обставин: 1) неповідомлення страховика про дорожньо транспортну пригоду (п.33.1.4), і 2) не вжиття заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди (п.33.1.2), тобто що може призвести до подальшої шкоди необґрунтованих виплат страховика.

З наданих доказів встановлено, що страховик був обізнаний з тим, що сталась ДТП протягом не більше 3 днів (у звязку з поданням потерпілим відповідної заяви);

також встановлено, що страховик визнав ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу страховим випадком;

дану ДТП і пошкодження автомобілів було зафіксовано правоохоронними органами;

шкоду і наслідки були своєчасно зафіксовані, тому сам факт неповідомлення страховика безпосередньо водієм чи страхувальником не потягло настання наслідків, які передбачаються у п.33.1.2;

виплата потерпілому здійснена у межах ліміту відповідальності, і через недотримання страхувальником положень п.33.1.4 не відбулось збільшення шкоди;

будь яких доказів, які б вказували на те, що неповідомлення водієм, причетним до ДТП або страхувальником про настання дорожньо транспортної пригоди призвело до необґрунтованих виплат потерпілому, позивач суду не надав.

Крім того, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Саме такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Страхова компанія його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначене узгоджується з Правовою позицією Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 14 лютого 2018 року у справі № 752/9895/15-ц.

Взявши до уваги, що факт настання страхового випадку з вини відповідача сторонами не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, ПАТ «НАСК «Оранта» його визнало, добровільно сплативши страхове відшкодування, підстави для задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 22, 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1194 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено до 30.01.2020 року, включно.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Лугинський районний суд Житомирської області.

Копію вступної та резолютивної частини рішення вручити учасникам справи негайно після її проголошення.

Суддя Свинченко Г.Д.