Справа № 219/1895/20
Провадження № 2/219/1619/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2020 року Артемівський міськрайонний Донецької області в складі:
головуючого судді Медінцевої Н.М.
за участю секретаря Петрейко А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,
02 березня 2020 року ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину. Мотивуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, за період шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2013 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Діти потребують лікування, поїздок за межі міста, області у лікарні для консультації щодо подальшого лікування, про це знає і відповідач проте він не цікавиться станом здоров`я дітей, не оказує матеріальну допомогу на їх лікування. У зв`язку з хворобою та лікуванням дітей вона неодноразово їздила в лікарню до м. Київ. Сума цих затрат складає 914,70 грн. Також були понесені додатково витрати на придбання ліків на суму 890,40 грн. та придбання предметів до школи на суму 811, 29 грн. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 29 квітня 2020 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.
Позивач до судового засідання не прибула, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, надала суду заяву в якій вточнила позов та просила стягнути з відповідача половину витраченої нею суми, а саме половину від суми в розмірі 3056,39 грн., як це передбаченого нормами діючого СК України.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши надані суду письмові докази, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.3) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , та копії свідоцтва про народження (а.с.3 зворот) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї від 27 лютого 2020 року (а.с.4) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тобто обидва сини проживають разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 .
З копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28 лютого 2020 року (а.с.5) вбачається, що позивач проживає разом з обома дітьми за адресою АДРЕСА_1 , в якому також зазначено, що батько дітей проживає окремо від сім`ї, ніякої участі у вихованні дітей не приймає.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2013 року (а.с.6) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, рішення набрало чинності 10 вересня 2013 року.

Згідно копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2013 року (а.с.7) стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до моменту досягнення ними повноліття на користь ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 10 червня 2013 року. Рішення набрало чинності 17 вересня 2013 року.

Відповідно до копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2016 року (а.с.8-9) змінено розмір аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 04 квітня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

З копії проїзних документів (а.с.10) вбачається, що 24 січня позивачем з дітьми було витрачено на поїздку до Києва на загальну суму 479,81 грн., потім (а.с.13) 04 липня нею також було витрачено на поїздку до м. Київ загальна сума 434,89 грн.

Згідно копії консультативного висновку від 25 січня 2018 року (а.с.11-12, 14, 17) ОСОБА_3 рекомендовано через 2-3 роки повторна консультація лікаря. Також зазначено висновок: стан після операції артеріального переключення з приводу транспозиції великих артерій з інтактною міжшлуночковою перегородкою, після усунення тотального аномального дренажу легеневих вен (14 січня 2010 року), гібридної балонної ангіопластики стенозу лівих легеневих вен (15 березня 2010 року), після видалення трьох преаурікулярних папілом (22 квітня 2010 року), після балонної ангіопластики правої гілки легеневої артерії (03 червня 2016 року). Невеликий залишковий стеноз лівих легеневих вен. Невеликий стеноз правої гілки легеневої артерії. Невелика недостатність клапана аорти.

З копії чеку (а.с.15) вбачається, що позивачем було витрачено 450 грн. на аналізи ОСОБА_4 , також згідно копії чеків (а.с.18) позивачем на лікування своєї дитини було витрачено коштів на загальну суму 1701,69 грн.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 80 ЦПК України передбачає, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідно дост.185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, суд вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, враховуючи ті обставини, а саме в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення, з урахуванням того, що позивачем було витрачено кошти на лікування дітей на загальну суму 3056,39 грн., та половина цієї суми складає 1528,20 грн., і саме цю суму слід стягнути з відповідача на користь позивача, і саме з цих підстав суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню.

Слід акцентувати увагу на той факт, що відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Пунктом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються… позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , додаткові витрати на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1528 (одна тисяча п`ятсот двадцять вісім) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, згідно якого процесуальні строки, визначені ст. 354 ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), для апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Медінцева