Справа № 716/461/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.08.2020 року Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді - Сірик І.С.
за участю секретаря - Барабащук О.А.
представника позивача- ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 10.12.1991 року та Витягу з реєстру речових прав власності на нерухоме майно від 27.10.2008 року від являється власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що як власник будинку, не має можливості безперешкодно на свій розсуд користуватись, розпоряджатись своїм майном, оформити субсидію, саме тому просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вище зазначеним житловим приміщенням, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала, суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є колишнім чоловіком дочки позивача. Відповідач у будинку ОСОБА_1 не проживає з 2009 року.
Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає.
З відповіді на запит до виконавчого комітет Веренчанської сільської ради № 211від 01.04.2020 року стосовно місця реєстрації відповідача видно, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с.14), куди і направлялася судова повістка.
Справу, зі згоди представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 10.10.1991 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.10.2008 року є власником житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_2 (а.с.5,6).
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З акту обстеження матеріально-потутових умов Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області вбачається, що у житловому будинку АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_3 , але вже довгий час не проживає.
Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 суду показали, що відповідач ОСОБА_3 є колишнім чоловіком дочки позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 в будинку позивача не проживає з 2009 року. ОСОБА_1 проживає з дружиною та двома онуками, тобто дітьми їхньої доньки, яка у 2019 році померла.
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у його домоволодінні, тому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 .
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК Українизакріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2 підлягає до задоволення.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 235, 247, 263 - 265, 273, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників справ:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм НОМЕР_2 , орган видачі 7316, дата оформлення 11.01.2020 року.
Представник позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_3 . свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №327 від 28.02.2012 року, видане Чернівецькою обласною КДКА, РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 12.08.2020 року.
Суддя Сірик І.С.