Постанова

Іменем України

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 520/1699/17

провадження № 61-19346св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси в складі судді Куриленко О. М. від 14 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду в складі колегії суддів: Кравця Ю. І., Журавльова О. Г., Комлевої О. С. від 25 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку кредитної заборгованості в розмірі 2 016 527,31 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року позов АТ «УкрСиббанк» залишено без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк», місцевий суд виходив з того, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з судовим рішенням місцевого суду, зазначив про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону.

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У жовтні 2019 року АТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати зазначені судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано те, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано відповідні письмові докази, а саме: кредитний договір, довідку-рахунок заборгованості за кредитом, розрахунок заборгованості за процентами, виписка з поточного рахунку, умови забезпечення кредиту. Позивачем було виконано процесуальний обов`язок зі своєї сторони, а саме подано докази, які підтверджують факт невиконання відповідачами умов договору. Судами попередніх інстанцій позбавлено АТ «УкрСиббанк» можливості реалізувати свої процесуальні права, як учасника процесу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у склад Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 520/1699/17 з Київського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 29 липня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року витребувано від АТ «УкрСиббанк» належним чином завірену копію всієї кредитної справи згідно кредитного договору від 23 лютого 2016 року № 0, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з обов`язковим наданням платіжних доручень чи інших документів, що підтверджують отримання відповідачем грошових коштів по вказаному кредиту. Установлено строк виконання даної ухвали до 14 січня 2019 року.

Указана ухвала була направлена на виконання банку та була отримана уповноваженою особою 17 грудня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, у судове засідання, яке відбулося 14 січня 2019 року представник позивача АТ «УкрСиббанк» не з`явився, про причини неявки суду не повідомив та витребуваних доказів не надав, розгляд справи відкладено на 14 лютого 2019 року.

У зв`язку з невиконанням ухвали у встановлений строк, судом повторно було направлено на адресу банку копію ухвали суду від 27 листопада 2018 року, яку було отримано банком 25 січня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на 14 лютого 2019 року вимоги ухвали банком не були виконані, витребувані докази суду не надані та сторони по справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим місцевим судом була постановлена оскаржувана ухвала про залишення позовної заяви АТ «УкрСиббанк» без розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги АТ «УкрСиббанк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини десятої статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Пунктом 9 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року витребувано від АТ «УкрСиббанк» належним чином завірену копію всієї кредитної справи згідно кредитного договору від 23 лютого 2016 року № 0, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 з обов`язковим наданням платіжних доручень чи інших документів, що підтверджують отримання відповідачем грошових коштів по вказаному кредиту.

Позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку з невиконанням позивачем належним чином ухвали суду про витребування кредитної справи за вищевказаним кредитним договором.

Звернувшись до суду із позовом, ПАТ «УкрСиббанк» надав суду докази, а саме: кредитний договір, в якому зазначено суду наданого кредиту, строк кредитування, спосіб погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, спосіб надання кредиту та інші умови; довідку-розрахунок заборгованості за кредитом, в якому зазначені дата сплати та максимальний залишок заборгованості згідно графіку, дата та сума фактичного погашення кредиту, залишок строкової, простроченої та загальний залишок заборгованості; розрахунок заборгованості по процентам; виписка з поточного розрахунку, як доказ надання кредитних коштіа та умови забезпечення кредиту.

Системний анализ положень зазначених норм процесуального права дозволяє дійти до висновку, що залишення позову без розгляду у випадку неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин неподання доказів може бути за умови з`ясування питання яке значення мають ці докази, при цьому суд має процесуальні підстави для визнання обставини, для з`ясування якої витребовувався доказ, або для відмови у визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Оскільки звернувшись до суду з позовом, позивач фактично надав всі перелічені судом в ухвалі докази, які містяться у кредитній справі, з висновком про залишення позову без розгляду погодитись неможливо.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк» без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України.

Апеляційний суд зазначених недоліків не усунув та помилково залишив судове рішення місцевого суду без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України, у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За викладених обставин ухвала Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року не можуть вважатись законними і обґрунтованими, тому підлягають скасуванню, а справу необхідно передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
Є. В. Краснощоков