Номер провадження: 22-ц/813/3517/20
Номер справи місцевого суду: 2-1922/07
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_1

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Фонтанська селищна рада Комінтернівського району Одеської області розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2007 року у складі судді Доброва П.В.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Фонтанської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права приватної власності на садовий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання Комінтернівське РБТІ Одеської області та зареєструвати право власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,060 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом. На цій ділянці позивач побудував садовий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2007 року позовОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на садовий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В грудні 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,посилаючись на те, що про рішення суду йому відомо не було, втім воно порушує його права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 30.04.1993 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Отже, садовий будинок, право власності на який визнано за позивачем, побудований за спільні кошти подружжя. Суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_2 , здійснивши самочинне будівництво, до компетентних державних органів щодо прийняття забудови до експлуатації та оформлення права власності не зверталася, що свідчить про відсутність спору про право. Суд замінив собою органи державної влади, уповноважені на здійснення оформлення права власності на нерухоме майно та визнав на нього право власності за позивачем за відсутності між сторонами спору про право цивільне, оскільки неможна вважати, що у цій справі суд діяв відповідно до завдань цивільного судочинства.

В судове засідання 21.07.2020 учасники справи не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не надали.

ОСОБА_1 жодного разу в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.62). Поштові повідомлення про вручення повісток, які направлялися на його адресу, поверталися до суду з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Враховуючи заяву апелянта про розгляд справи за його відсутністю, обізнаність про апеляційне провадження, обов`язок цікавитися долею скарги і не зловживати процесуальними правами, а також час перебування справи в провадженні суду, справу розглянуто за відсутністю її учасників.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2007 року вбачається, що суд не вирішував питання про права й обов`язки ОСОБА_1 . Предметом спору у справі є визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Задовольняючи позов, послався на те, що позивачу на підставі державного акту належить земельна ділянка, цільове призначення якої ведення садівництва. На вказаній земельній ділянці позивачка побудувала садовий будинок, проте без дозвільних документів, у зв`язку з чим суд на підставі п.5 ст. 376 ЦК України визнав за нею право власності на вказаний будинок.

З державного акту на право власності на земельні ділянку видно, що на підставі договору дарування саме ОСОБА_2 є її власником (а.с.15), відтак у суду були відсутні підстави вважати порушеними права ОСОБА_1 .

До апеляційної скарги не додано жодного доказу, який свідчив би про те, що будівництво здійснювалося за спільні кошти подружжя, або кошти ОСОБА_1 , відтак доводи скарги не підтверджені.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається про те, що йому нічого не було відомо про визнання за дружиною права власності на будинок, проте обставини з"ясовані під час апеляційного провадження свідчать про зворотне.

Так, із клопотанням про вступ у справу у якості третьої особи звернувся ТОВ «Фінансова компанія «ІНТАЙМ ФІНАНС», посилаючись на те, що вони є власниками будинку, на який право власності визнане за ОСОБА_2 .

Встановлено, що в провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває позовна заява ОСОБА_3 до ТОВ «Фінансова компанія «ІНТАЙМ ФІНАНС» про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за відповідачем права власності на садовий будинок.

Додатками до позову є кредитний договір від 29.08.2007, за яким ОСОБА_1 отримав від АКБ «Форум» кредит в розмірі 20000 доларів США і забезпеченням повернення коштів є іпотечний договір, предметом якого є садовий будинок та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодавцем є ОСОБА_2 , а також іпотечний договір від 29.08.2007 за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку зазначений будинок.

При цьому пунктом 2.1.5 договору іпотеки визначено, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній власності. Сам договір не містить відміток про відібрання у ОСОБА_1 згоди на його укладання як співвласника.

Таким чином, з 2007 року, часу укладання вищезгаданих договорів, ОСОБА_1 визнавав право власності на будинок ОСОБА_2 , що за відсутності доказів про здійснення будівництва за спільні кошти, не надає підстав вважати встановленим, що судовим рішенням про визнання за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно вирішувалося про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 щодо спільного майна подружжя.

Поза уваггою не може залишатися і те, що із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся в 2018 році, тобто через тривалий час, коли право власності через невиконані кредитні зобов"язання перейшло до інших осіб кредиторів.

Отже, судом першої інстанції вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких апелянт не являється, а оскаржуване ним рішення не містить суджень про його права та обов`язки у відповідних правовідносинах.

За положеннями пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися.

З огляду на викладене, апеляційне провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 351, 352, 354, 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонтанської селищної ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права приватної власності закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 06.08.2020.

Головуючий:

Судді: