Справа №464/2748/15-ц
пр № 4-с/464/16/20
У Х В А Л А

11 серпня 2020 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

суддя Мичка Б.Р.

справа № 464/2748/15-ц

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє адвокат Масюк Михайло Володимирович

заступник начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Рудницька Мирослава Олексіївна

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»

вимоги: скарга на бездіяльність державного виконавця

Обставини справи

У травні 2020 року представником заявника до Сихівського районного суду м.Львова у порядку ст.ст.447 ЦПК України подано скаргу, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Сихівського відділу ДВС у місті Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) Рудницької М.О. щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 61180772 та зобов`язати її винести таку постанову, покликаючись на виконання боржником рішення суду в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року (суддя Рудаков І.П.) прийнято скаргу до розгляду з призначенням судового засідання.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями скаргу передано на розгляд судді Мичці Б.Р.

У судовому засіданні 31 липня 2020 року представник заявника скаргу підтримав, а заступник начальника Сихівського ВДВС (державний виконавець) Рудницька М.О. згідно з наявним у справі відзивом проти скарги заперечила з підстав відсутності доказів погашення заборгованості за виконавчим листом.

У судове засідання 06 серпня 2020 року учасники процесу не з`явилися, державний виконавець подала клопотання про розгляд справи у її відсутності (просить у задоволенні скарги відмовити), що в порядку ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

За вимогами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження ВП № 61180772 з примусового виконання виконавчого листа № 464/2748/15-ц, виданого 08 серпня Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» 24 951,91 грн, з яких: 10 790,26 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту, 14 161,65 грн прострочена заборгованість по відсотках. Державним виконавцем ОСОБА_2 постановою від 05 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження.

У лютому 2020 року боржник звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження (з квитанціями та виписками) у зв`язку із погашенням заборгованості у розмірі 24 951,91 грн згідно з виконавчим листом ще у 2016 році.

Як вбачається із листа ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» від 19 березня 2020 року за № 8018, станом на 19 березня 2020 року стягувачем не отримано жодних коштів по у виконавчому провадженні ВП № 61180772, заборгованість не погашена.

Листом відділу державної виконавчої служби від 23 квітня 2020 року за № 25830, підписаним в.о. начальника відділу Рудницькою М., повідомлено про невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження через ненадання доказів сплати заборгованості за вказаним виконавчим документом стягувачу ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Розглядаючи заявлені вимоги скарги, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15 травня 2015 року у цивільній справі № 464/2748/15-ц ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» 51 678, 78 грн заборгованості за кредитним договором № ІСКGМСG.9581.003 від 27 жовтня 2008 року, яка утворилася станом на 25 березня 2015 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» 24 951,91 грн, з яких: 10 790,26 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 14 161,65 грн. прострочена заборгованість по відсотках, яка утворилася станом на 25 березня 2020 року. У матеріалах цивільної справи № 464/2748/15-ц наявний договір № 103 від 06 лютого 2018 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги з протоколом електронного аукціону, укладений між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Виконавчий лист для пред`явлення до примусового виконання виданий судом 08 серпня 2019 року, у якому стягувачем виступає ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія», розмір заборгованості становить 24 951,91 грн.

Таким чином, як вбачається з наданих суду документів квитанції та виписок про сплату коштів здійснено ще у 2016 році, тобто після рішення суду першої інстанції та до постанови суду апеляційної інстанції, такий перерахунок здійснено саме ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку», а не стягувачу у відкритому виконавчому провадженні. Тобто, виплата коштів мала місце до видачі самого виконавчого листа та не рахунок стягувача. При цьому стягувач заперечив факт отримання коштів в рахунок погашення заборгованості у відкритому виконавчому провадженні. При цьому, як слушно покликається державний виконавець, у наданих документах відсутні посилання на рішення суду та/або номер договору.

Наведені докази та встановлені обставини унеможливлюють суд дійти безумовного висновку про сплату заборгованості за виконавчим листом стягувачу та наявність підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Додані до скарги довідки ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відомості ТОВ «Українське бюро кредитних історій» не свідчать про виконання встановленого рішенням суду зобов`язання щодо стягувача ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».

Суд зауважує, що за ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Натомість відомості про вжиття таких заходів заявником відсутні, адже, вимоги скарги зводяться до того, що заборгованість погашена ще у 2016 року, тобто до розпочатого примусового стягнення такої у лютому 2020 року.

За ч.1, п.1 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Отже, за відсутності належних та допустимих доказів фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом безпідставними є вимоги боржника про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Доводи скарги про протиправну бездіяльність державного виконавця не підтвердились. Інших вимог боржником не заявлено.

За викладених обставин, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та наявних доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги. Виходячи з положень ч.1, ч.3 ст.451 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги. У матеріалах справи відсутні матеріали, які б спростовували даний висновок суду.

Керуючись ст.ст.258-260, 263, 451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Масюка М.В. на бездіяльність державного виконавця.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, що є датою виготовлення повного судового рішення 11 серпня 2020 року.

Суддя Б.Р.Мичка