22-ц/804/2324/20
242/992/20

Єдиний унікальний номер 242/992/20
Номер провадження 22-ц/804/2324/20
Головуючий у 1 інстанції Капітонов В.І.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

13 серпня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Гаврилової Г.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20 травня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Не погодившись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 18 червня 2020 року направила апеляційну скаргу безпосередньо а до Донецького апеляційного суду.

Проте, апеляційне провадження у справі не може бути відкрито виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3 частини четвертої ст. 356 ЦПК України скаржник не додав документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674 від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За іншими позовними вимогами, що випливають із трудових правовідносин, справляється судовий збір.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач звернулась до суду з двома позовними вимогами майнового характеру, зокрема, з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 17302,68 грн., та дана вимога не є тотожною з вимогою про стягнення заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 30 січня 2019 року (провадження № 12-301гс18).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено що з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2102 грн.

Згідно підпункту 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні складає 17302,68 грн.

А тому за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції сплачується судовий збір у розмірі 1 261,20 грн. (840,80 (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 150%).

Таким чином, позивачці за подачу та розгляд даної апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1261,20 гривень.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали, але не пізніше закінчення строку карантину, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» для сплати судового збору у розмірі 1 261,20 грн, а також роз`яснено наслідки невиконання вимог вказаної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що копія вищенаведеної ухвали апеляційного суду була направлена на зазначену в апеляційній скарзі адресу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1 та отримана позивачем та її представником 30 червня 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 74, 75).

Станом на 12 серпня 2020 року відповідачем недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року не усунені.

Частиною 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справ зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-ХІ розділ XII "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту:

"Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-ІХ Пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень цього закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Закон опубліковано 16 липня 2020 року, він набрав чинності 17 липня 2020 року.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Зважаючи на те, що у строк, визначений в ухвалі Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року недоліки апеляційної скарги не усунуто, а заяви про продовження строків для їх усунення станом на 13 серпня 2020 року апеляційному суду не надано, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути заявнику.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Таким чином, повернення апеляційної скарги не є перешкодою в реалізації права апеляційного перегляду рішення суду, передбаченого ст. 17 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Вугільний енергетичний комплекс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Суддя Г.Л. Гаврилова