Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Кацап В.Р., Бурлака Д.О.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третіх осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , органу опіки та піклування Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третіх осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , органу опіки та піклування Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він є співвласником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачі, однак не проживають у зазначеній квартирі, не бере участі у витратах, пов`язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг. В спірній квартирі відсутнє майно, що належить відповідачам. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

03 січня 2020 року ухвалою суду витребувано у Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (02100, вул. Червоноткацька, 2, м. Київ) належним чином завіреної інформації щодо розгляду звернень ОСОБА_5 за період з 2010 року по 2018 року про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду залучено Орган опіки та піклування Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійним вимог щодо предмету спору.

03 серпня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представництво інтересів відповідача ОСОБА_5 здійснювала ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що відповідачі були змушені виїхати зі спірної квартири через фізичну загрозу життю зі сторони позивача. Неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Києві та потребує користування спірним житловим приміщенням. Відповідач ніколи не втрачала інтересу до спірної квартири та частково приймала участь в її утриманні та оплаті комунальних послуг. Відповідач після реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 проживає разом за своїм сином та чоловіком в АДРЕСА_3 .

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що підписувала акт про непроживання відповідачів у спірній квартирі. Вони не зверталися до компетентних органів щодо усунення перешкод у користуванні квартирою.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що відповідач разом із сином виїхала із спірної квартири у зв"язку із розірванням шлюбу з позивачем. Відомо, що зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та має особисте житло.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач та треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 є співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, том 1), в якій зареєстровані відповідачі (а.с.13, 14, том 1).

Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 , який 21 травня 2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було розірвано (а.с. 12, том 1). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 81, том 1).

17 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , внаслідок чого змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 170, том 1).

Позивач просить визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами виник житловий спір, предметом доказування якого є відсутність членів сім`ї без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації місця проживання.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на не проживання відповідачів за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік та наявність у відповідача іншого житла, а саме ј частини житлового будинку АДРЕСА_4 .

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду довідку Житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 406 від 28 серпня 2013 року, відповідно до якої ОСОБА_5 із заявами про тимчасове не проживання в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в ЖРЕО № 406 не зверталася (а.с. 15, том 1), акти Житлово-експлуатаційної дільниці № 408 від 30 травня, 28 серпня та 19 вересня 2018 року про не проживання відповідачів у спірній квартирі з 01 січня 2010 року (а.с. 16, 17, 18, том 1), акт Житлово-експлуатаційної дільниці № 408 від 28 серпня 2019 року, відповідно до якого відповідачі не проживають у спірній квартирі з 01 січня 2010 року без поважних причин (а.с. 156, том 1), інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта відповідачу ОСОБА_5 належить на праві власності ј частина житлового будинку АДРЕСА_4 (а.с. 151-153, 155, том 1).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, оскільки в 2010 році була змушена разом з сином виїхати зі спірної квартири через фізичну загрозу їхньому життю зі сторони позивача. Однак вона ніколи не втрачала інтересу до спірної квартири та частково приймала участь в її утриманні та оплаті комунальних послуг. Щодо житлового будинку АДРЕСА_4 , то цей будинок належить її матері та відповідач разом із сином не можуть там проживати постійно, оскільки відповідач протягом 15 років постійно працює, а син навчається в місті Києві, тому і місце реєстрації проживання має бути у місті Києві.

На підтвердження відзиву відповідач надала суду довідку Коледжу економіки, права та інформаційних технологій Університету «Крок» від 12 серпня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_6 у 2019 року вступив на денну форму навчання (а.с. 167, том 1), рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 липня 2018 року, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задоволено та позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 175-179, том 1).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач є колишньою дружиною позивача та разом з неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій з 2009 року не проживають.

Предметом доказування у справах про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщення, є з`ясування причин відсутності у спірному житловому приміщенні.

Позивач наполягав на неповажності причин відсутності відповідача, яка зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та проживає разом з неповнолітнім сином та чоловіком в АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Позивач стверджував, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, остання втратила інтерес до спірної квартири та не приймає участь в її утриманні та оплаті комунальних послуг.

В судовому засіданні представник відповідача також визнала, що відповідач після реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 проживає за зазначеною адресою.

Посилання представника відповідача на перешкоджання позивачем у проживанні відповідача разом з неповнолітнім сином у спірній квартирі спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , які підтвердили відсутність з 2009 року у спірній квартирі відповідачів та їх особистих речей, проживання відповідача з іншим чоловіком.

Не спростована представником відповідача наявність у відповідача іншого житла, а саме, ј частини житлового будинку АДРЕСА_4 .

Щодо причин не проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з такого.

Згідно з ч .ч. 1, 2 та 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За змістом ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

На день розгляду справи неповнолітньому відповідачу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося 16 років, а тому останній має право вільно обирати собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі.

Відповідачі не надали належних та допустимих доказів щодо наявності перешкод в користуванні квартирою, до суду з позовною заявою про вселення не зверталися.

За встановлених обставин відповідачі не проживають в спірній квартирі без поважних причин.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третіх осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , органу опіки та піклування Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю: визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою особою, відсутні будь-які відомості про наявність у неї грошових коштів.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 16, 29, 317, 405 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за участю третіх осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , органу опіки та піклування Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 серпня 2020 року.

Суддя Н.Є.Арапіна