Номер провадження: 22-ц/813/6265/20
Номер справи місцевого суду: 518/164/20
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на підставі спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на підставі спадкування за законом.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 рокупозовну заяву у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на підставі спадкування за законом повернуто.

Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд прийняти постанову, якою скасувати ухвалу судді Ширяївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ст.353 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , районний суд на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК виходив з того, що позивачем усунуто недоліки лише частково, а тому позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути заявнику.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справ, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на підставі спадкування за законом.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 11.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви у строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, та надати суду позовну заяву, оформлену в порядку, встановленому ЦПК України, а також її копію для відповідача (а.с. 16-18).

Матеріалами справи також встановлено, що на виконання вимог вищевказаної ухвали районного суду від 11.02.2020 року, 27.02.2020 року представником ОСОБА_1 через засоби поштового відправлення було направлено на адресу Ширяївського районного суду Одеської області заяву, з усуненими недоліками, зазначеними в ухвалі суду від 11.02.2020 року, яку було отримано судом 03.03.2020 року та зареєстровано за вх. №1086/20 (а.с. 22-34).

Так, зі змісту поданої представником позовної заяви в новій редакції (з усуненими недоліками від 27.02.2020 року) вбачається, що позивачем зазначено виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначено докази, які, на його думку, підтверджують вказані обставини, зроблено спробу аргументувати суть порушення його прав, свобод, інтересів.

Однак, в оскаржуваній ухвалі суду зазначено, що позивачем не надано докази чи довідку щодо осіб, які були зареєстровані з померлим на день смерті та не обґрунтовано документально вартість майна, зазначену у позовній заяві, а надані позивачем аргументи та докази для усунення вищевказаних недоліків позовної заяви суд визнав недостатніми.

Проте апеляційний суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 4, 10 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Таким чином, нормами процесуального закону передбачено можливість подання доказів, на які посилається заявник, в судове засідання у разі неможливості подання такого доказу у встановлений законом строк, в тому числі безпосередньо при поданні відповідної заяви, із зазначенням об`єктивних причин такого неподання.

Також положенням п.2 ч.1 ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження.

Тобто, питання доведеності заявлених позовних вимог вирішується судом під час ухвалення судового рішення, тому висновок суду про недостатність доказів при відкритті провадження, як підстава для повернення позовної заяви, є передчасним та таким, що не відповідає процесуальному законодавству.

Крім того, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги .

Питання про належність і допустимість доказів, їх оцінку, суд має вирішувати в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а не на стадії відкриття провадження у справі. Позивач додав до заяви докази, які вважав за потрібне надати суду; якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання вимог ухвали про усунення недоліків позовної заяви було долучено, необхідні на думку позивача , письмові докази.

Крім того, у позовній заяві від 10.02.2020 року, позивач звернулася до суду із проханням витребувати у нотаріальних установ інформацію щодо відкриття спадкової справи відносно спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , однак суд зобов`язав позивачку самостійно надати такі відомості і на виконання ухвали суду про усунення недоліків, позивачка для одержання Інформаційної довідки із Спадкового реєстру звернулася з відповідним запитом до Одеської філії ДП «Національні інформаційні системи», про що сповістила Ширяївський районний суд Одеської області.

Окрім того, зміст позовної заяви, а також позовної заяви від 27.02.2020 року свідчать про те, що позивачка зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та зазначила, що надала суду усі наявні у неї докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Отже, ОСОБА_1 , з метою захисту своїх спадкових прав звернулася до суду з даним позовом та надала докази, які вона вважала за необхідне надати на підтвердження позовних вимог. Оскільки цивільним процесуальним законодавством України передбачена можливість надання доказів на наступних стадіях цивільного процесу, як і заявляти клопотання про витребування доказів, суд передчасно повернув позовну заяву позивачеві.

Слід також зазначити, що відповідно до абзацу 3 п.2 постанови пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», не допускається відмова у

відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

При цьому, абзацом 4 п.7 цієї ж постанови визначено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Стосовно висновку суду у оскаржуваній ухвалі про відсутність відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, апеляційний суд зазначає, що п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вимагає зазначати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору виключно у разі, якщо такі заходи проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Тобто, процесуальне законодавство не вимагає зазначення в позовній заяві інформації про невжиття заходів досудового врегулювання, якщо такі заходи не є обов`язковими.

Проте суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, зокрема і з тих підстав, що до неї не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору не зазначив в ухвалі закон, згідно із яким такі заходи є обов`язковими саме у цій справі.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у.France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право заявника на вільний доступ до правосуддя, проявлено надмірний формалізм при вирішення питання про відкриття провадження у даній справі, та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно із п.1, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

Отже, виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 367, 368, ч.2 ст. 369, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 04 березня 2020 року - скасувати, а матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на підставі спадкування за законом - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.08.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда