ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року

м.Суми

Справа №585/581/20

Номер провадження 22-ц/816/1406/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2020 року, у складі судді Машини І.М., ухвалене у м. Ромни,

в с т а н о в и в :

06 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що з 05 вересня 2003 року до 29 серпня 2012 року перебував у шлюбі із ОСОБА_2 , мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з ним та перебуває на повному його утриманні. На даний час ОСОБА_3 навчається на другому курсі Роменського коледжу Сумського НАУ, він має на утриманні малолітню дитину від другого шлюбу, тому не може належним чином утримувати сина, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду з позовною заявою - 06 березня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 840 грн 80 коп судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення змінити в частині розміру стягнутих аліментів, визначивши до стягнення аліменти на сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1109 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

При цьому зазначає, що розмір аліментів - 1500 грн є необґрунтованим, визначений судом без врахування її незадовільного матеріального стану, оскільки вона не працевлаштована, доходів не має, на її утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , несе витрати на утримання житла. Вказує, що повинна сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого на дітей віком від 6 до 18 років, що на 2020 рік становить 2218 грн, тобто сума аліментів становить 1109 грн.

Крім того, вважає позов безпідставним, оскільки рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2012 року місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 визначено разом з нею, він значиться зареєстрованим за адресою її проживання, однак позивачем це рішення суду не виконується, син безпідставно проживає з ним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає доводи відповідача безпідставними, просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що після розірвання шлюбу вже 8 років син проживає з ним, відповідач ніколи брала участі у вихованні та утриманні дитини. У зв`язку з навчанням в Роменському коледжі Сумського НАУ син потребує додаткових витрат, а на відповідача зобов`язана утримувати дитину до досягнення повноліття, сплачуючи аліменти у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2020 року: 2102 грн х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05 вересня 2003 року до 29 серпня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає з батьком (а.с. 5, 7, 8).

Від іншого шлюбу позивач має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Згідно з довідкою виконкому Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області від 26 лютого 2020 року № 02-39/60, ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З ним після розлучення на одній житловій площі з 2012 до 2020 року проживає і знаходиться на утриманні син - ОСОБА_3 , 2003 року народження (а.с. 8).

ОСОБА_3 є студентом ІІ-го курсу Роменського коледжу Сумського НАУ денної форми навчання, спеціальності 208 «Агроінженерія», відділення «Механізація АПВ», термін навчання з 01.09.2018р. по 30.06.2022 р., навчається для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» з фінансуванням за рахунок коштів державного бюджету (а.с. 9).

Із довідки Роменського фахового коледжу СНАУ від 19 лютого 2020 року № 3 вбачається, що ОСОБА_1 з 1 вересня 2018 року відповідально відноситься до навчання свого сина ОСОБА_3 , а саме систематично контролює успішність студента, підтримує тісний зв`язок з куратором та викладачами коледжу, завжди з`являється на батьківські збори. ОСОБА_2 - мати студента ОСОБА_3 за час навчання в коледж не з`являлась (а.с. 10).

Згідно з довідкою Бобрицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. від 03 квітня 2020 року № 19/20, в період навчання у школі питаннями успішності та поведінки сина ОСОБА_3 займався саме ОСОБА_1 , він систематично був присутній на загальношкільних та класних батьківських зборах, був членом батьківського комітету класу, приймав участь у ремонтах та підготовці класу до нового навчального року, оплачував харчування сина в шкільній їдальні, екскурсійні та культурно-розважальні заходи (а.с. 28).

Відповідач ОСОБА_2 також має дочку від іншого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23).

Згідно з довідкою виконкому Бобрицької сільської ради від 01 квітня 2020 року № 02-39/91, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: мати - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , брат - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , баба - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 22).

За інформацією Бобрицької сільської ради від 16 березня 2020 року, наданою на запит суду, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає у будинку чоловіка за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15).

Із довідки виконкому Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області від 06 квітня 2020 року № 02-39/94 вбачається, що ОСОБА_9 з приводу виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області, щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , до сільської ради не зверталася (а.с. 29).

За повідомленням Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 06 квітня 2020 року № 20853, рішення Роменського міськрайонного суду від 12 листопада 2012 року про факт проживання гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , на виконанні у відділі не перебувало (а.с. 30).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , мотивоване тим, що неповнолітній син сторін перебуває на повному утриманні батька, є студентом ІІ-го курсу Роменського коледжу Сумського НАУ денної форми навчання, потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку матері, яка в силу ст. 180 СК України зобов`язана та, являючись працездатною, маючи задовільний стан здоров`я, може його утримувати шляхом сплати аліментів щомісячно. Врахувавши такі істотні обставини, як наявність на утриманні позивача та відповідача малолітніх дітей від інших шлюбів і відсутність будь-яких даних про доходи ОСОБА_2 , визначив до стягнення аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно до дитиною повноліття.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .

Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Згідно з ст. 7 Зaкoну України «Про Державний бюджет України нa 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень.

З урахуванням наведених норм права, встановлених обставин справи, визначеного Законом з 01 січня 2020 року розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років у сумі 2218 грн та наявності рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина та вважає, що суд правильно визначився із способом їх стягнення та розміром, присудивши аліменти у твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно.

Визначений судом розмір аліментів не є надмірним, повністю відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Посилання в апеляційній скарзі на понесення витрат на харчування, утримання житла та відсутність працевлаштування, не звільняє ОСОБА_2 від обов`язку утримувати свого неповнолітнього сина на рівні з батьком.

Не дивлячись на те, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2012 року місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 визначено разом з нею, однак відповідач не звертала рішення до виконання, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що син після розірвання шлюбу постійно проживає з батьком і знаходиться на його повному утриманні, а тому доводи апеляційної скарги щодо невиконання позивачем рішення суду колегія суддів вважає безпідставними.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : С.С. Ткачук

С.Г. Хвостик