Провадження № 2з/205/121/20
УХВАЛА

18 травня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 05 грудня 2019 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 22 січня 2020 року позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року у задоволенні заяви про витребування доказів ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2020 року ОСОБА_2 у задоволенні заяви про призначення експертизи відмовлено.

13 травня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони позивачеві здійснювати будівельні роботи, самовільну реконструкцію або перебудову садового будинку з господарськими будівлями та спорудами на території земельної ділянки № НОМЕР_1 СТ «Сонячний-2» у м. Дніпрі. Також просив заборонити ОСОБА_2 вчиняти перешкоди у праві користування майном земельною ділянкою № НОМЕР_1 у СТ «Сонячний-2» у м. Дніпрі, а також будинком, що розташований на спірній ділянці до розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Перевіривши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

ОСОБА_1 просить заборонити позивачеві здійснювати будівельні роботи, самовільну реконструкцію або перебудову садового будинку з господарськими будівлями та спорудами на території земельної ділянки № НОМЕР_1 СТ «Сонячний-2» у м. Дніпрі. Разом з тим, відповідачем в заяві не обґрунтовано необхідність забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 проводити будівельні роботи у будинку, не зазначено, яким чином таке забезпечення позову може сприяти виконанню рішення суду, також не було вказано пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Крім того, не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття цих заходів забезпечення позову, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням сторони заявника, також до заяви не надано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

При цьому, предметом спору по даній цивільній справі є визнання договору дарування удаваним правочином, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності. Відповідачем не обґрунтовано, яким саме чином заборона позивачеві здійснювати будь-які будівельні роботи буде сприяти виконанню рішення, а не забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим його виконання.

Що стосується вимог про заборону вчинення перешкод у праві користування майном, то відповідачем не наведено доказів вчинення позивачем таких перешкод, а також не зазначено, яким чином застосування такого забезпечення позову згодом буде сприяти виконанню рішення суду про можливе задоволення позовних вимог, тому в цій частині заява також задоволенню не підлягає.

За таких обставин, у задоволенні заяви про забезпечення позову відповідачеві слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 149, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: