Ухвала

11 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 759/5110/20

провадження № 61-10110ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 березня 2020 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року повернуто особі, що її подала.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; отримувач коштів: УК у Печерському районі/Печерський р-н/21081100; код отримувача , банк отримувача: казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100) штраф у розмірі 2 102 грн.

13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині повернення апеляційної скарги.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заявник у касаційній скарзі не виклав конкретних підстав касаційного оскарження судового рішення та не зазначив у чому полягає порушення норм процесуального права.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтею 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик