Постанова

Іменем України

31 липня 2020 року

м. Київ

справа № 552/6370/17

провадження № 61-15666св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-НТУ», ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року у складі судді Миронець О. К. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2018 року в складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-НТУ» (далі - ТОВ «Спецмонтаж-НТУ»), ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки адміністрацією Полтавського спеціалізованого ремонтно-монтажного управління (далі - ПСРМУ «Спецсантехмонтаж») тресту «Хімнафтомашстрой» не було скориговано її заробіток відповідно до постанов Верховної Ради України про підвищення соціальних гарантій для населення та постанови Кабінету Міністрів України № 276 від 26 травня 1992 року, не застосовано галузевий коефіцієнт підвищення заробітної плати - 2,25, а тому їй неправильно нараховувалась заробітна плата.

Просила скасувати раніше видані довідки про нарахований заробіток за період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року, довідку № 135 від 27 червня 2003 року, яка надавалась до органів Пенсійного фонду, довідку № 66 від 15 липня 1992 року без К=2,25 де є розбіжності за даними Центру зайнятості та зобов`язати ТОВ «Спецмонтаж-НТУ», надати належним чином оформлені довідки для надання до органів пенсійного фонду для перерахунку пенсії.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року залишеним без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що оскільки Управління Держпраці у Полтавській області неодноразово проводило перевірки за зверненнями ОСОБА_1 в частині правильності нарахування заробітної плати ПСРМУ «Спецсантехмонтаж», проте за відсутності первинних документів з кадрових питань та оплати праці неможливо визначити структуру, правильність нарахування заробітної плати, зокрема, застосування галузевого коефіцієнта, а також своєчасність її виплати, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 552/6370/17, витребувано її з Київського районного суду м. Полтави.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15 квітня 2020 року справу передано Бурлакову С. Ю .

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Касаційна скарга мотивована тим, що при видачі довідок про її заробітну плату було допущено порушення законодавства.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що ОСОБА_1 з 21 квітня 1978 року по 10 квітня 1992 року працювала в Полтавській госпрозрахунковій спеціалізованій ремонтно-монтажній дільниці «Спецсантехмонтаж», яку наказом Мінхіммашу № 39 від 27 квітня 1987 року перетворено у ПСРМУ «Спецсантехмонтаж» тресту «Хімнафтомашстрой», правонаступником якого є ТОВ «Спецмонтаж-НТУ».

З травня 2003 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтава (далі - УПФУ Київського району в м. Полтава) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При обчисленні пенсії ОСОБА_1 було взято заробітну плату за період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 рік (60 місяців) згідно довідки № 19 від 02 червня 2008 року про заробіток для обчислення пенсії за період з січня 1987 року до грудня 1991 року, виданої відповідно до пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Дану довідку було видано відповідачем на підставі розрахункових відомостей по нарахуванню заробітної плати за період з 01 січня 1987 року до 31 грудня 1991 року за результатами перевірки УПФУ Київського району в м. Полтаві характеру виконуваної роботи або умов праці для підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення та довідок про заробітну плату (акт від 02 червня 2008 року), якою встановлено, що згідно з розрахунковими відомостями по заробітній платі за період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1989 року суми вказані в довідці № 135 співпадають, розбіжність сум за 1990 рік виникла за рахунок заокруглення помісячно, в 1991 році з червня по вересень в сумі «60» та в жовтні «260», не врахована компенсація за харчування і «5,65» - кошти на відрядження. На всі виплати нараховані страхові внески в розмірі 1 %.

Крім того, відповідно до акта перевірки від 02 червня 2008 року, що проводилась УПФУ Київського району в м. Полтава, вбачається, що довідка № 18 від 02 червня 2008 року, видана ОСОБА_1 та пояснююча № 19 від 02 червня 2008 року, видані на підставі розрахункових відомостей по нарахуванню заробітної плати за період з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1991 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України в редакції закону, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював заявник.

Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що обов`язковою умовою для надання довідки про заробітну плату є підтвердження нарахування та виплати такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Суд установив, що Управління Держпраці у Полтавській області неодноразово проводило перевірки за зверненнями ОСОБА_1 в частині правильності нарахування заробітної плати ПСРМУ «Спецсантехмонтаж», проте за відсутності первинних документів з кадрових питань та оплати праці неможливо визначити структуру, правильність нарахування заробітної плати, зокрема, застосування галузевого коефіцієнта, а також своєчасність її виплати.

З таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів повністю погоджується.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська