П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020 року місто Київ

справа № 758/5941/15-ц

провадження №22-ц/824/7331/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ПАТ «Банк «Київська Русь»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

на заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 15 грудня 2015 року, ухвалене у складі судді Трегубенко Л.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про стягнення коштів, повернення депозиту та процентів,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Київська Русь» про стягнення суми вкладу 19438 доларів США. Позов обґрунтовано тим, що 26 лютого 2015 року між нею та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір банківського вкладу в іноземній валюті № 16216-44.16, відповідно до умов якого вкладник надає банку, а банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти у формі депозитного вкладу в сумі 19438 доларів США на строк з 26 лютого 2015 року по 26 травня 2015 року, зі сплатою 11% річних.

28 квітня 2015 року позивачем було направлено відповідачу лист про дострокове повернення суми внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов договору. Однак до моменту звернення позивача до суду банк кошти не повернув. Станом на 20 березня 2015 року на поточному рахунку позивачки в ПАТ «Банк «Київська Русь» містяться кошти в розмірі депозитного вкладу в сумі 19438 доларів США та відсотки по вкладу.

Постановою правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладників фізичних осіб прийнято рішення від 19 березня 2015 року №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким 20 травня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь»

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 15 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу в розмірі 19438 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 травня 2015 року складає 401783 грн.46 коп.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 13 лютого 2020 року заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1 повністю. В апеляційній скарзі посилається на неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції не застосував ст.ст.49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним та потребує обов`язковому застосуванню у вказаних правовідносинах.

В судове засідання представник ПАТ «Банк «Київська Русь» не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гичко О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем умови договору не виконані, грошові кошти не виплачені, вимоги позивача є законними і обґрунтованими. Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладом, ніяким чином не перешкоджає владнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті , виходячи з положень ст.ст.526, 1058, 1060, 1061 ЦК України та умов договору банківського вкладу.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 26.02.2015 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті № 16216-44.16, за умовами якого вкладник надає банку , а банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти у формі депозитного вкладу в сумі 19438 доларів США на строк з 26 лютого 2015 року по 26 травня 2015 року, зі сплатою 11 % річних. Днем повернення вкладу є 26 травня 2015 року (а.с.6).

Внесення ОСОБА_1 коштів на відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_1 ПАТ «Банк «Київська Русь» в сумі 19 438 доларів США підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 8395 від 26.02.2015 року (а.с. 10).

Відповідно до п. 2.4. умов договору термін повернення вкладу - 26 травня 2015 року. У випадку дострокового повернення на вимогу вкладника всієї суми вкладу до настання терміну, зазначено в п. 2.4. договору, банк нараховує і виплачує проценти на всю суму вкладу, що знаходиться на рахунку, виходячи із ставки 0,1% річних за весь термін зберігання вкладу.

28 квітня 2015 року ОСОБА_1 на адресу відповідача було направлено лист про дострокове повернення (перерахування) суми внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов договору, однак відповідач не вчинив жодних дій відповідно до змісту вказаного листа, як і не надав на нього відповіді (а.с.12).

Судом також встановлено, що 19 березня 2015 року Національним банком України прийнято рішення про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних. У зв`язку з цим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження строком на 3 місяці (з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно) тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладників фізичних осіб прийнято рішення від 19 березня 2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20 травня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Внесення грошових коштів на рахунок вкладника іншою особою передбачено частиною першою статті 1062 ЦК України, а саме зазначено, що кошти на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Порядок задоволення вимог кредиторів після початку процедури ліквідації банку врегульований розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) (пункт 1 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Законом передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку повноваження органів управління банку здійснює, зокрема, уповноважена особа Фонду (пункт 1 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відповідно до наведених вище приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної статтею 52 цього Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визначена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» черговість задоволення вимог кредиторів до банку не позбавляє та не обмежує вкладників банку права на повернення вкладу, а лише зумовлює певні процедурні питання здійснення ними цього права.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та черговості.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації, зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними; цей Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.

Такого ж висновку щодо застосування норм матеріального права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29 серпня 2018 року в справі № 127/10129/17, від 13 березня 2018 року в справі № 910/23398/16.

Оскільки 20 березня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» було розпочато процедуру ліквідації, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було неможливим.

Власником коштів, розміщених на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на підставі договору банківського вкладу (депозиту), укладеного 26 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь», є саме ОСОБА_1 . Проте, такі кошти на депозитному рахунку тимчасово заблоковані з метою подальшого їх відшкодування за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку в порядку вимог статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідач безпідставно не повернув їй суму внеску разом із сумою нарахованих за користування ним процентів, що передбачено умовами договору? є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам, судом невірно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, то з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь» необхідно стягнути судовий збір, яке останнє сплатило за подання апеляційної скарги у розмірі 5481,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» - задовольнити.

Заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 15 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про стягнення коштів за договором банківського вкладу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5481 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 17 серпня 2020 року .

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус