Номер провадження: 22-ц/813/6415/20
Номер справи місцевого суду: 522/2820/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року про відмову у забезпеченні доказів, постановленупід головуванням судді Свяченої Ю.Б., -

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просив витребувати від Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради належним чином завірених відомостей про осіб, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 ; витребувати від комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» відомості про співвласників квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення доказів, посилаючись на порушення п.1 ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 4 ч. 5 ст. 12, ч. 4 ст. 84 ЦПК України.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом необґрунтовано обмежено на доступ до правосуддя внаслідок надмірного формалізму.

Відзиву до суду надано не було.

Сторони про розгляд справи на 05 серпня 2020 року були сповіщені (а.с. 44-45).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (06 серпня 2020 року).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги,перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просив витребувати від Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради належним чином завірених відомостей про осіб, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 ; витребувати від комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» відомості про співвласників квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 зазначив, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , яка складається з п`яти житлових кімнат, загальною площею 179, кв.м., житловою 111,8 кв.м. 803/1000 частин складаються з 425/1000 частин, що належать йому на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом ОМР від 09 квітня 209 року, 245/1000 частин належать йому на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. 14 квітня 2009 року, та 133/1000 частини, які належать йому на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. 15 травня 2009 року.

Оскільки, протягом 4 років співвласник 197/1000 частин квартири АДРЕСА_1 не проживає, не приймає участі в утриманні квартири та взагалі не цікавиться станом квартири, ОСОБА_2 просив задовольнити його заяву про забезпечення доказів шляхом витребування вищевказаних відомостей.

Відмовляючи у задоволені клопотання ОСОБА_2 про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про забезпечення доказів заявником не зазначений ризик того, що докази, які просить забезпечити заявника з часом можуть бути безповоротно втрачені.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Суд може витребувати докази також до подання позову, як захід забезпечення доказів, у порядку, встановленому статтями 116-118 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частиною 2 ст. 116 ЦПК України встановлено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.

Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Оскільки, ОСОБА_2 не був зазначений ризик того, що докази, які просив витребувати заявник,з часом можуть бути безповоротно втрачені,суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви про забезпечення доказів.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, що відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення доказів судом обмежено ОСОБА_2 доступ до правосуддя, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом витребування відомостей до подання позову, заявник не навів підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, враховуючи те, що витребувані відомості можуть бути витребувані судом під час розгляду відповідного позову, за клопотанням учасника справи.

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 06 серпня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк