Справа № 524/4852/20
Провадження № 6/524/211/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Погрібняк О. М. за участі секретаря судового засідання Тараненко А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці подання приватного виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1

встановила:

11 серпня 2020 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука, звернувся приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л. з поданням про примусове проникнення до житла боржника.

Свої вимоги мотивував тим, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №61335609 з примусового виконання виконавчого листа Центрально- міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 2-1089/2010 від 27.05.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Форум» (згідно ухвали суду Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2018 року по справі № 2-1089/2010 стягувача ПАТ «Банк Форум» замінено на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Женева») заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов`язання, у розмірі 288795,67грн., що станом на 12.01.2010 року еквівалентно 36144,64, доларів США, а також суму судового збору у розмірі 1700,00 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В ході примусового виконання вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем було винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, копії якої направлено сторонам та реєструючим установам. Станом на 12.08.2020 року рішення по справі не виконано.

Вважає, що приватним виконавцем було вжито всіх можливих заходів щодо організації виконання судового рішення, проте боржник ухиляється від його виконання, не отримує поштову кореспонденцію, а отже єдиним способом перевірки майнового стану боржника є примусове проникнення до квартири за адресою АДРЕСА_1 , ѕ частини якої належать боржнику.

В судове засідання приватний виконавець Скрипник В. Л., не з`явився, просив суд справу слухати за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов таких висновків .

Судом встановлено, що 20.02.2020 року приватним державним виконавцем відкрито виконавче провадження №61335609 з примусового виконання виконавчого листа Центрально міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 2-1089/2010 від 27.05.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Форум заборгованості» (згідно ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2018 року по справі №2-1089/2010 стягувача ПАТ «Банк Форум» замінено на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія Женева») заборгованості, що виникла внаслідок порушення зобов`язання, у розмірі 288795,67грн., що станом на 12.01.2010 року еквівалентно 36144,64, доларів США, а також суму судового збору у розмірі 1700грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Боржнику був наданий строк для добровільного сплати.

В межах примусового виконання виконавчого документа приватним виконавцем 20.02.2020 року було винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошена заборона на його відчуження.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим листом із повідомлення про вручення, але її не було вручено боржнику «за закінченням терміну зберігання».

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.02.2020 року боржнику на праві приватної спільної часткової належить ѕ квартири, загальна площі 54,2 кв.м. житлова площа 28,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.08.2017 року виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А. Г.

02.06.2020 року та 27.07.2020 року з метою перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виходів за зазначеною адресою було встановлено, що в квартирі проживає чоловік, який відмовився представлятися та допуску до приміщення не надав. Даний факт підтверджується актами приватного виконавця від 02.06.2020 року та від 27.07.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 4, 13, частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; майно належить боржнику або він має право користування ним; боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

У відповідності до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканість житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканість житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Така правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/41727/19-ц від 12.03.2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржник був обізнаний про намір приватного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна, яке перебуває у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , оскільки відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останньому.

Оскільки приватним виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про примусове проникнення до помешкання боржника.

Виходячи з викладеного, підстави для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 439 ЦПК України суд

ухвалив :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипнику Володимиру Леонідовичу про примусове проникнення до квартири за адресою : АДРЕСА_1 , ѕ частини якої належить на праві приватної власності ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. М. Погрібняк