Справа № 329/1194/15-ц
Провадження 2/329/12/2020
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2020 року смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Ломейка В.В.,

при секретарі Богдан І.І.,

за участю прокурора Ніколаєнко Д.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Литвинець Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт Чернігівка в режимі відео конференції цивільну справу за позовною заявою керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідачі: ОСОБА_1 , Чернігівська районна державна адміністрація, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки власнику, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019р. в провадження Чернігівського районного суду Запорізької області, на підставі постанови Верховного Суду від 17.07.2019 року, надійшла цивільна справа на новий розгляд за позовом прокурора Чернігівського району до Чернігівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, реєстраційна служба Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки власнику.

14.08.2019 року ухвалою Чернігівського районного суду цивільну справу за вищевказаним позовом прийнято до свого провадження.

29.01.2020 року ухвалами Чернігівського районного суду Запорізької області здійснено процесуальне правонаступництво у справі № 329/1194/15-ц шляхом заміни прокуратури Чернігівського району Запорізької області на Бердянську місцеву прокуратуру Запорізької області та прийнято уточнюючу позовну заяву керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до ОСОБА_1 , Чернігівської районної державної адміністрації, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки власнику.

Представник Головного управління держгеокадастру в Запорізькій області до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що 03.01.2020 року представником отримано судову повістку (т.2 а.с. 116).

Представник Чернігівської районної державної адміністрації до суду не з`явився, в матеріалах справи міститься заява першого заступника голови Попюка В. про розгляд справи без їх представника. Також надано заперечення на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог (т.2 а.с. 66-70).

Представник відповідача Литвинець Ю.В. просив позов залишити без розгляду, з тих підстав, що прокурор у вказаній справі не підтвердив підстави для представництва інтересів держави в суді, не визначив, з яким конкретним матеріальним або нематеріальним благом пов`язаний його інтерес належить саме державі (в інтересах якої подано позов), вважає, що позовну заяву подано від імені держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідач ОСОБА_1 підтримав клопотання представника ОСОБА_2 .

Прокурор в підготовчому засіданні заперечувала проти залишення позову без розгляду.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно із вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області від 17.11.2011 року ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Новополтавської сільської ради Чернігівського району Запорізької області в контурі № НОМЕР_1 , площею 7,6500 га. (т.2 а.с. 149).

22.02.2012р. ОСОБА_1 одержав державний акт серії ЯЛ № 474427 на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00972 (т.2 а.с. 150). З незрозумілої причини, всупереч наданої позивачем копії державного акту на ім`я ОСОБА_1 , прокурор у позові просить визнати недійсним інший державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЗП № 345567. А доказів того, що державний акт серії ЗП № 345567, який позивач просить визнати недійсним належить ОСОБА_1 , суду не надано. Також, чи належить цей державний акт Берку О.В. не перевірено і попередніми судами в даній справі, в своїх рішеннях помилково погоджуючись з вимогою прокурора про визнання недійсним саме цього державного акту, який ОСОБА_1 не належить.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.01.2016 року зареєстровано Фермерське господарство «Берко Олег Валентинович», керівником якого являється ОСОБА_1 (т.1, а.с.129).

Фермерське господарство «Берко Олег Валентинович», як юридична особа зареєстровано в установленому законом порядку після отримання ОСОБА_1 прав на земельну ділянку, виділену для ведення фермерського господарства. Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього. Разом з цим законодавством не встановлений строк у який, особа, яка одержала державний акт на право власності на земельну ділянку має звернутись до відповідного органу державної реєстрації з необхідним пакетом документів щодо реєстрації фермерського господарства.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц (провадження №14-157цс18), від 04 вересня 2019 року у справі № 328/2458/17 (провадження № 61-40596св18).

Такої позиції дотримується і Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в судовому рішенні від 10 жовтня 2018 року у справі № 694/1211/16-ц (провадження № 61-19983св18).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі та роз`яснення позивачу його права на звернення до суду з позовом в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. 19, п.1 ч.1 ст. 255, 256,354 ЦПК України, ст.20 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідачі: ОСОБА_1 , Чернігівська районна державна адміністрація, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки власнику закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 03.02.2020 року.

Суддя В.В.Ломейко