ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2790/18 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/2037/20-2 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання оцінки недійсною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання оцінки недійсною.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з результатами оцінки майна, проведеної у виконавчому провадженні, згідно з якою об`єктом оцінки була належна йому однокімнатна квартира, він не погоджується, оскільки вважає вартість квартири значно заниженою. Вартість квартири, на його думку, має відповідати ринковій кон`юктурі, згідно з якою її вартість становить 481 559 гривень, а не 348 220 гривень, як визначено у звіті. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати повідомлення про результати визначення вартості майна від 28.02.2018 року недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 направив поштою апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до Орджонікідзевського районного суду за виключною підсудністю.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги,

колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи не надано, що не є перешкодою у відповідності до вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України для апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області перебуває на виконанні зведене виконавче провадження ВП 47264439, до якого входить виконавче провадження ВП 47264439 з примусового виконання виконавчого листа № 335/8851/13-ц, виданого 16.02.2015р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 386 405,63 грн. (загальна сума заборгованості за зведеним виконавчим провадженням складає 728029,53 грн.).

21.04.2015р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

16.01.2018р. державним виконавцем прийнято постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 для визначення вартості описаного майна з метою його подальшої реалізації.

Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 складено Звіт про оцінку майна, відповідно до якого ринкова вартість нерухомого майна - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , становить 348 220,00 гривень (а.с. 9-16).

Про визначену вказаним звітом про оцінку майна вартість квартири до відома позивача було доведено державним виконавцем шляхом спрямування повідомлення про результати визначення вартості майна від 28.02.2018р., яке позивач і просить визнати недійсним в цій справі. Вказує, що оцінювачем не дотримано чинного законодавства при застосуванні порівняльного методу визначення вартості майна, оскільки одна із запропонованих для порівняння квартир не відповідає критеріям локації та розташована в панельному будинку, та за її виключенням, у порівнянні з іншими взятими об`єктами вартість його квартири істотно збільшується.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що суб`єктом оціночної діяльності було порушено порядок та методи проведення оцінки майна. Відтак, доказів того, що майнові права позивача були порушені внаслідок продажу нерухомого майна - однокімнатної квартири

АДРЕСА_1 , за визначеною у звіті вартістю, що вона є менше ніж ринкова, та що суб`єкт оціночної діяльності не оглядав спірне житлове приміщення, не надано. Крім того, суд вказував, що позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені, оскільки згідно норм ЦК України визнати недійсним можна правочин, яким ані звіт про оцінку майна від 15.02.2018 року, ані повідомлення від 28.02.2018р. про результати визначення вартості майна, направлене державним виконавцем позивачу, не являються.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не вдаючись в суть висновків суду та відповідність їх нормам матеріального права, наголошує на процесуальних порушення, допущених судом, а саме, на розгляд справи у його відсутності та розгляд справи судом з порушенням виключної підсудності. Тому просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу на новий розгляд до суду, до територіальної підсудності якого належить цей спір - Орджонікідзевського районного суду.

Перевіривши вказані доводи, колегія встановила наступні обставини.

Відповідно до положень статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

У відповідності до вимог частини 2 цієї процесуальної норми, справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 позовну заяву до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області про визнання недійсним повідомлення щодо результатів визначення вартості майна було подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за місцем знаходження оціненого майна - однокімнатної квартири, яка розташована в адміністративному районі м. Запоріжжя в межах територіальної підсудності цього суду.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області про визнання недійсним повідомлення відносно результатів визначення вартості майна направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя згідно з приписами ч. 2 статті 27 ЦПК України, оскільки місцезнаходження відповідача відноситься до території Дніпровського району м. Запоріжжя, який розташований в межах територіальної підсудності Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Вказана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, про що безпосередньо було зазначено у її резолютивній частині.

Отримавши копію вказаної ували 02.04.2019р. ОСОБА_1 не оскаржив її в апеляційному порядку, та приймав участь у розгляді справи Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

У такому разі вбачається, що ОСОБА_1 погодився з визначеною Орджонікідзевським районним судом підсудністю, не оскарживши ухвалу від 19 березня 2018р., а тому відповідно до ч. 2 статті 378 ЦПК України у апеляційного суду відсутні важілі щодо скасування оскаржуваного рішення з цих підстав, оскільки існує не оскаржена та не скасована ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2018р.

Що стосується розгляду справи у відсутності позивача, колегія дійшла наступного.

Так, ОСОБА_1 у скарзі зазначає, що 23.04.2020р. він не з`явився у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений, але до цього він з`явився у минуле засідання 13.02.2020р., тому повторної неявки ним допущено не було, та суд відповідно до вимог п. 2 ч. 3 статті 223 ЦПК України мав відкласти розгляд справи, але на порушення цієї норми та його прав розглянув справу у його відсутності. Вважає, що це є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За матеріалами справи встановлено, що судом визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом та повідомлення учасників справи

та проведенням підготовчого провадження ( а.с. 32).

Повістку про виклик у підготовче засідання на 21.05.2018р. ОСОБА_1 особисто отримав в суді ( а.с. 35).

Судове засідання 21.05.2018р. не відбулось, та в цей день ОСОБА_1 вручено судом повістку на наступне судове засідання - 13.06.2018 ( а.с.38).

Судове засідання 13 червня 2018р. було проведено судом, в ході якого було залучено до участі у справі ФОП ОСОБА_2 в якості співвідповідача та ТОВ «ОТП Факторинг» як третю особу, а також закрито підготовче провадження у справі ( а.с. 41, 42, 43).

У наступне судове засідання 28.08.2018р. ОСОБА_1 було вручено судову повістку особисто судом ( а.с. 46). Також справа декілька різ відкладалась судом та кожного разу при відкладенні ОСОБА_1 вручалась повістка на наступне засідання ( а.с. 74, 76, 77).

20 листопада 2018р. за клопотанням ОСОБА_1 було зупинено провадження у цій справі до розгляду його скарги на незаконні дії державного виконавця, яка розглядалась одночасно з цією справою у Орджонікідзевському районному суді ( а.с. 79).

07 жовтня 2019р. провадження у цій справі було відновлено та справу призначено на 13 лютого 2020р. ( а.с. 89). Судову повістку в це засідання ОСОБА_1 було отримано 30.01.2020р. ( а.с.ю 90).

13 лютого 2020р. справа не слухалась, та ОСОБА_1 в цей день було вручено судову повістку на наступне засідання, призначене на 23.04.2020р. ( а.с. 95).

Позивач наголошує, що в це засідання він не з`явився, телефоном повідомивши про хворобу.

Суд у рішенні відобразив, що сторони у призначене на 23.04.2020р. судове засідання не з`явились з невідомих причин, тому суд вважає за можливе розглянути справи у їх відсутності ( а.с. 100).

Матеріали справи не містять письмового клопотання ОСОБА_1 про відкладення судового засідання 23.04.2020р., та відомостей про його хворобу, не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Тому колегія визнає, що неявка ОСОБА_1 відбулась без повідомлення ним її причин та без відповідних клопотань про відкладення справи, оскільки протилежного позивачем не доведено.

Позивач наголошує на положеннях п. 2 ч. 3 статті 223 ЦПК України, вказуючи, що не допускав повторної неявки, а тому суд зобов`язаний був відкласти розгляд справи.

Але позивач не зважує на вимоги п. 1 ч. 3 статті 223 ЦПК України, яка передбачає можливість розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого учасниками справи ( будь-якого) у разі його неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Саме така ситуація склалась у засіданні 23.04.2020р., коли належним чином повідомлений позивач не повідомив причини неявки. При цьому, колегія не звертає уваги на доводи позивача щодо повідомлення суд про свою хворобу по телефону, оскільки це не відображено у матеріалах справи, та доказів цьому не здобуто.

За цих встановлених обставин, колегія вважає, що порушення процесуальної норми, на яку посилається апелянт, судом не допускалось, а при розгляді справи 23.04.2020р. була застосована інша норма, яка надавала суду можливість розглядати справу за відсутності належним чином повідомленого позивача.

Інших доводів стосовно відмови у позові по суті позовних вимог апеляційна скарга

не містить. Таким чином, за викладеним змістом апеляційної скарги на рішення суду

колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з передачею справи на новий розгляд за визначеною Орджонікідзевському районному суду підсудністю.

Керуючись ст.ст. 374, 375,381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2020 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.

Дата документу 12.08.2020 Справа № 335/2790/18