Провадження № 2/679/42/2020
Справа № 679/1338/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2020 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Базарника Б.І.,
за участю секретаря судового засідання Дмітрієвої О.В.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Німого С.О.,
представника третьої особи Шевченка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу № 679/1338/18 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни, державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка Андрія Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень, -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року позивачка звернулася до Нетішинського міського суду Хмельниьцкої області з позовом до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни, державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка Андрія Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею нежитлової будівлі загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана будівля належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2007 року, виданого виконкомом Нетішинської міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 6297557.
Зазначає, що 14.02.2012 року та 20.08.2012 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» були укладені кредитні договори №014ZВ02J7/3/001 та №014/ZВ02J7/3/002. З метою забезпечення виконання вищевказаних кредитних договорів 14.02.2012 року та 20.08.2012 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» були укладені іпотечні договори № 014/ZВ02J7/3/001/2 та № 014/ZВ02J7/3/002/1. Предметом іпотечних договорів є нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказує, що кредитні зобов`язання нею виконані не повністю.
21.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (правонаступник ПАТ «Ерсте Банк») та ОСОБА_3 був укладений Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з умовами якого до нього перейшло право вимоги за кредитними договорами № 014/ZB02J7/3/001 від 14.02.2012 року, № 014/ZB02J7/3/002 від 20.08.2012 року, іпотечними договорами № 014/ZB02J7/3/001/2 від 14.02.2012 року, № 014/ZB02J7/3/002/1 від 20.08.2012 року.
14.09.2018 року за адресою місця знаходження Нежитлової будівлі з`явилось четверо невідомих їй осіб, які стверджували, що власником Нежитлової будівлі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «ФІН-ЮР-СЕРВІС». На підтвердження вказаних слів їй була надана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.09.2018 року.
З наданої інформаційної довідки № 137538684 від 12.09.2018 року дійсно вбачається, що 19.07.2018 року державний реєстратор Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлія Олександрівна прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42143852 від 19.07.2018 року, зареєструвавши право власності за ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс».
А з інформаційної довідки № 138308382 від 19.09.2018 року вбачається, що 05.07.2018 року державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрій Володимирович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 41911847, зареєструвавши право власності за ОСОБА_3 .
Вважає, що оскаржувані рішення носять очевидний протиправний характер, а тому мають визнаватись протиправними та скасовуватись, виходячи з того, що Нежитлова будівля станом на 05.07.2018 року та 19.07.2018 року перебувала під арештом та забороною на його відчуження, тому реєстрація права власності була неможлива до скасування арешту та заборони на його відчуження.
Стверджує, що Нежитлова будівля належить їй на праві приватної власності та перебуває в іпотеці на підставі іпотечного договору, серія та номер 014/ZB02J7/3/002/1, виданого 20.08.2012 року приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Ковальчук Л.Я.
14.09.2018 року, дізнавшись про нібито нового власника, вона звернулась в Нетішинський міський відділ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області для отримання актуальної інформаційної довідки. Того ж дня їй видали інформаційну довідку № 137744642, з якої вбачається, що вона, ОСОБА_1 є власником Нежитлової будівлі. Більше того, на Нежитлову будівлю накладені наступні обтяження, накладені під час примусового виконання рішень:
1) арешт згідно ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.07.2015 року, який є чинним та не скасованим, що підтверджується Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 01.08.2018 року по справі № 679/1502/15-ц.
2) постанови державних виконавців відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2015 року, Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.12.2015 року, Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.10.2015 року, Постанови про арешт майна боржника від 13.06.2018 року, Обтяження згідно вказаних постанов були внесені до реєстру обтяжень, що підтверджується відповідними інформаційними довідками.
Також зазначає, що нею не здійснювалось відчуження Нежитлової будівлі жодній особі, в тому числі ОСОБА_4 та ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс».
Проте, незважаючи на вказані обтяження, 05.07.2018 року державний реєстратор Мурзенко А.В. припинив обтяження Нежитлової будівлі на підставі ухвали Нетішинського міського суду від 07.06.2018 року по справі № 679/1502/15-ц. Вказане підтверджується інформаційною довідкою № 138308382 від 19.09.2018 року.
Проте, станом на 05.07.2018 року вказана ухвала не набрала законної сили, оскільки була оскаржена та скасована в апеляційному порядку на підставі постанови апеляційного суду Хмельницької області від 01.08.2018 року.
ОСОБА_3 достеменно був обізнаний в тому, що ухвала Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.06.2018 року по справі № 679/1502/15-ц не набрала законної сили, проте це на завадило йому здійснити протиправні дії, направлені на зміну власника Нежитлової будівлі.
Крім того, всупереч вказаним імперативним вимогам ч.2 ст.3, абз.4, 5 п.1 ч.3 ст. 10, п.6 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор Мурзенко А.В., маючи підстави для відмови в державній реєстрації прав, не відмовив ОСОБА_3 у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а незаконно зняв обтяження на нерухоме майно, тобто на підставі ухвали суду, яка не набрала законної сили, прийняв рішення про державну реєстрацію прав на користь ОСОБА_3 .
Окрім цього вважає, що оскаржувані рішення прийняті з грубим порушенням вимог щодо місця вчинення реєстраційних дій, зокрема в порушення ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Нежитлова будівля знаходиться в місті Нетішин, Хмельницької області. Відтак, будь-які реєстраційні дії щодо такого майна мали проводитись виключно в межах Хмельницької області.
Відтак, виходячи з вказаної імперативної конструкції норми, державні реєстратори Мурзенко А.В. (КП «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області) та ОСОБА_5 (Київська філія КП Березанської сільської ради Біляївського району Одеської облатсі «Центр реєстрації») не мали права приймати рішення про державну реєстрацію прав на Нежитлову будівлю.
В свою чергу вказує, що ОСОБА_3 та ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс», не могли не знати про порушення ними вимог закону щодо місця вчинення реєстраційних дій.
Також, ОСОБА_3 не повідомляв позивачку про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порушення Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого передбачається процедура реалізації прав іпотекодержателя в частині реєстрації права власності на предмет іпотеки за собою.
Всупереч ст.35 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_3 не повідомляв позивачку про порушення кредитного зобов`язання та не надсилав письмової вимоги про усунення порушень. Аналогічна вимога встановлена п.5.1 Іпотечного договору.
Таким чином, вважає, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію носять очевидний протиправний характер і підлягають скасуванню.
03.12.2018 року представник ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс» Німий С.О. подав до суду пояснення третьої особи, в яких зазначив, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , вбачається, що позивач вважає, що станом на час звернення до суду з позовом вона є власником нежитлової будівлі загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана будівля належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2007 року, виданого виконкомом Нетішинської міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 6297557.
Вважає, що таке твердження позивачки не відповідає дійсності, оскільки на даний час власником означеного нерухомого майна є ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс». Цей факт вбачається, в тому числі, і з доданої до позовної заяви інформаційної довідки № 138308382 від 19 вересня 2018 року.
Крім того, звертає увагу суду, що ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс» набуло право власності на спірне нерухоме майно на підставі акту прийому-передачі нерухомого майна. При цьому право власності було зареєстроване в порядку, передбаченому пунктом 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року.
Як вбачається із тексту позовної заяви, позивачка визнає і не оспорює такі факти: наявність кредитних договорів між позивачем та ПАТ «Ерсте Банк» (а в подальшому - ПАТ «Фідобанк» як правонаступником ПАТ «Ерсте Банк»), які, серед іншого, містять наслідки їх невиконання; наявність іпотечних договорів між позивачем та ПАТ «Ерсте Банк» (а в подальшому - ПАТ «Фідобанк» як правонаступником ПАТ «Ерсте Банк»); наявність договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 21 грудня 2017 року між ПАТ «Фідобанк», з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з іншої сторони, на підставі якого ОСОБА_3 став кредитором стосовно ОСОБА_1 за кредитними договорами, укладеними нею 14 лютого та 20 серпня 2012 року з ПАТ «Ерсте Банк» та забезпеченими іпотекою; наявність у позивача заборгованості за кредитними договорами № 014/ZВ02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року та № 014/ZВ02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року, тобто перед ОСОБА_3 .
Крім того, з матеріалів справи, зокрема, з договорів іпотеки вбачається, що ОСОБА_3 набув спірне нерухоме майно у власність у порядку, передбаченому підпунктом 5.5.1 договорів іпотеки, тобто через задоволення забезпечених вимог іпотекодержателя за кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 визнає обставини, викладені вище, не заперечує того факту, що у неї на час набуття ОСОБА_3 спірного майна у власність була наявна заборгованість за кредитними договорами, забезпеченими іпотекою, то її права на спірне нерухоме майно не можна вважати порушеними, так як кредитор ( ОСОБА_3 ), як видно з матеріалів справи, скористався порядком задоволення своїх вимог як іпотекодержателя, передбаченим відповідними іпотечними договорами, юридичну силу яких позивач визнає та не оспорює. Відтак порушення державним реєстратором Мурзенком А.В. вимог закону щодо територіальності здійснення реєстраційних дій (за умови наявності цих порушень) за таких обставин не є визначальними і не свідчать про порушення будь-яких прав чи законних інтересів позивача, в тому числі й права власності на спірне нерухоме майно.
Стосовно доводів позивачки про перебування спірного нерухомого майна під забороною відчуження станом на 05 та 19 липня 2018 року зазначає, що позивачка вважає, що спірне нерухоме майно станом на означені дати перебувало під арештом на підставі ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року, що підтверджується постановою апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року у справі № 679/1502/15-ц, проте такі твердження позивача є хибними, оскільки не грунтуються на нормах закону.
Так, 07 червня 2018 року арешт на спірне майно, накладений вищезазначеною ухвалою Славутського міськрайонного суду, був скасований відповідною ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області (дана обставина вбачається з постанови апеляційного суду Хмельницької області від 01 серпня 2018 року, на яку посилається позивачка).
Вважає, що на час скасування ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року, обставини, передбачені частинами 7 - 10 ст. 158 ЦПК України, були відсутні, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 261 ЦПК України, в період з 07 червня по 31 липня 2018 року включно спірне нерухоме майно не перебувало під арештом на підставі означеної ухвали Славутського міськрайонного суду, позаяк остання у вказаний період втратила чинність на підставі ухвали Нетішинського міського суду від 07 червня 2018 року.
Позивачка також вважає, що спірне нерухоме майно перебувало під забороною відчуження на підставі постанов державних виконавців, копії яких додані позивачем до позовної заяви: від 15 липня 2015 року (виконавче провадження № 48135308); від 22 жовтня 2015 року (виконавче провадження № 48841354); від 25 грудня 2015 року (виконавче провадження № 49629067); від 23 червня 2018 року (виконавче провадження № 56595524). У зв`язку з наведеним звертає увагу суду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 40 чинного Закону України «Про виконавче провадження».
Стосовно ж постанови державного виконавця Семенюка К. А. про арешт майна боржника від 13 червня 2018 року зазначає, що за змістом до ч. 3 ст. 56 чинного Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту на все майно боржника або на окремі речі допускається лише у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця.
З означеної постанови державного виконавця про арешт майна боржника видно, що сума боргу в межах цього виконавчого провадження складає 325450 гривень. При цьому арешт накладений на все як рухоме, так і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .
В той же час, станом на день виникнення права власності на спірне нерухоме майно у ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс» вартість цього майна становила 2100000 (два мільйони сто тисяч) гривень.
Отже, з огляду на імперативні приписи ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги кредитора у виконавчому провадженні № 565955254 явно не можуть бути задоволені за рахунок спірного нерухомого майна в силу неспівмірності його вартості із сумою боргу, що підлягає стягненню в межах цього виконавчого провадження.
До того ж, в силу приписів ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку». У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його дії виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Таким чином, з огляду на викладене ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс» вважає, що підстав для звернення до суду, встановлених ст. 4 ЦПК України, у ОСОБА_1 не було, так як жодних її прав чи інтересів не порушено, а спірне нерухоме майно нами набуте на законних підставах, тому підстав для задоволення позову немає.
05.02.2019 року третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 подав до суду пояснення третьої особи, в яких зазначив, що ОСОБА_1 вважає, що їй на праві власності належить нежитлова будівля загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . І ця будівля належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2007 року, виданого виконкомом Нетішинської міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 6297557.
Вважає, що наведене вище твердження позивача є невірним з огляду на те, що 21 грудня 2017 року між ПАТ «ФІДОБАНК» (Банк), з однієї сторони, та ним, ОСОБА_3 (Новий кредитор), з іншої сторони був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги. Цей договір був укладений, в тому числі, в порядку статті 24 Закону України «Про іпотеку». Метою означеного договору, як видно зі змісту його Розділу 1, є оплатна передача (відступлення права вимоги) Банком прав вимоги, визначених у цьому Договорі, йому як Новому кредитору.
Предметом вищевказаного договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги є права вимоги в обсязі, зазначеному в цьому договорі, за договорами, переліченими у Додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав від 21 грудня 2017 року. Одними з таких договорів є іпотечний договір № 014/ZВ02J7/3/001/2 від 14 лютого 2012 року та іпотечний договір № 014/ZB02J7/3/002/1 від 20 серпня 2012 року, предметом іпотеки за якими є нежитлова будівля, загальною площею 3452,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Факти укладення та дійсності договорів, перелічених у Додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав від 21 грудня 2017 року та стороною в яких є ОСОБА_1 , остання не заперечує. Також позивач не оспорює сум заборгованості за договорами, укладеними нею з ПАТ «ФІДОБАНК».
Після того, як вищевказаний договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги був укладений, він як новий кредитор (а відтак і новий іпотекодержатель), вирішив звернутися до позивача з письмовою вимогою про виконання нею грошового зобов`язання за кредитними договорами № 014/ZB02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року та № 014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року, яку 27 грудня 2017 року він надіслав ОСОБА_1 поштою. У цій вимозі він повідомив позивачку, зокрема, про те, що в разі невиконання цієї вимоги в 30-денний строк з моменту її отримання на предмет іпотеки буде звернено стягнення на підставі договору шляхом позасудового врегулювання.
Таким чином, вважає, що він повідомив ОСОБА_1 про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Копії документів, що підтверджують цей факт, знаходяться у реєстраційній справі у формі електронних копій; їх оригінали знаходяться у нього. А паперові копії цих документів, як видно з Єдиного державного реєстру судових рішень, були витребувані судом на підставі ухвали від 26 грудня 2018 року (вимога про виконання порушеного зобов`язання від 25.12.2017 року, яка направлялась ОСОБА_1 ; опис вкладення до цінного листа, яким ОСОБА_1 направлялась вимога про виконання порушеного зобов`язання від 25.12.2017 року; копія фіскального чека з номером поштового відправлення (цінного листа), яким ОСОБА_1 направлялась вимога про виконання порушеного зобов`язання від 25.12.2017 року).
Оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ним як кредитором за кредитними договорами № 014/ZВ02J7/3/001 від 14 лютого 2012 року та № 014/ZB02J7/3/002 від 20 серпня 2012 року не виконала, то він вирішив звернути стягнення на підставі застереження, передбаченого підпунктом 5.5.1 іпотечного договору № 014/ZВ02J7/3/001/2 від 14 лютого 2012 року та підпунктом 5.5.1 іпотечного договору № 014/ZВ02J7/3/002/1 від 20 серпня 2012 року, тобто шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
З метою реєстрації права власності на іпотечне майно він звертався до державних реєстраторів у місті Нетішині, однак після ознайомлення з наданими документами йому відмовляли в усній формі, не пояснюючи причин відмови, а тому він вирішив звернутися до іншого державного реєстратора.
05 липня 2018 року державним реєстратором Мурзенком Андрієм Володимировичем за ним було зареєстроване право власності на нежитлову будівлю загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому державним реєстратором була проведена перевірка стосовно наявності заборон відчуження означеного нерухомого майна, і жодних заборон відчуження цього майна у відповідних реєстрах виявлено не було.
Отже, з 05 липня 2018 року він став законним власником майна, яке раніше було передане позивачем в іпотеку. Відтак з цього дня ОСОБА_1 не є власником переданої нею раніше в іпотеку нежитлової будівлі.
Слід також зауважити, що відповідно до ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року на іпотечне майно був накладений арешт як захід забезпечення позову у справі № 679/1502/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання набутого майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна. Проте станом на 05 липня 2018 року означений арешт на майно відповідно до ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року був скасований.
Твердження позивача про те, що ухвала Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07 червня 2018 року, якою був скасований арешт на іпотечне майно, станом на 05 липня 2018 року не набрала чинності, є невірним. В силу приписів ст. 261 ЦПК України ця ухвала набрала чинності негайно після її проголошення. Тобто оскарження ухвали про скасування арешту на майно не зупинило набрання нею чинності.
Отже, підсумовуючи викладене, вважає, що станом на 05 липня 2018 року іпотечне нерухоме майно не перебувало під арештом, і жодних перешкод для реєстрації за ним права власності на іпотечне майно не існувало. Також не існувало будь-яких перешкод і для подальшої передачі вже належного йому нерухомого майна у власність ТОВ «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс», з яким він на даний час в будь-яких відносинах не перебуваю.
Також, як вже йшлось вище, ОСОБА_1 ні кредитні договори, ні іпотечні договори заборгованість за цими договорами не оспорює. Тому для нього незрозуміло, яким чином державна реєстрація права власності за ним як за новим кредитором порушує її права і створює підстави для її звернення до суду саме з такими позовними вимогами.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05.10.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано термін на усунення недоліків.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18.10.2018 року відмовлено у заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29.10.2018 року відмовлено у заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.12.2018 року клопотання представника позивачки про витребування доказів задоволено.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19.04.2019 року клопотання представника позивачки про витребування доказів задоволено.
07.05.2020 року представником позивачки заявлено клопотання про відвід судді Гавриленко О.М.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.05.2019 року заяву про відвід передано для розгляду судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України, а провадження у даній справі зупинено до вирішення питання про відвід судді.
Копією ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.05.2019 року (суддя Стасюк Р.М.) в задоволенні заяви про відвід судді Гавриленко О.М. відмовлено.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.05.2019 року поновити провадження у справі та призначено до судового розгляду.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.06.2019 року в задоволенні клопотання позивачки про витребування доказів відмовити.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.06.2019 року провадження у справі закрито.
26.06.2019 року позивачка подала до суду апеляційну скаргу на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.06.2019 року.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду від 10.07.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду від 11.07.2019 року справу призначено до розгляду.
Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду від 26.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.06.2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 року, вказана справа розподілена судді Базарнику Б.І. та суддею прийнято дану справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.02.2020 року задоволено клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні 23.04.2020 року представник позивачки ОСОБА_2 просив задовольнити позов з підстав наведених у позовній заяві.
В судовому засіданні 23.04.2020 року позивачка ОСОБА_1 підтримала позицію свого представника.
Відповідачі державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни, державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка Андрія Володимировича в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України.
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» в судове засідання свого представника не забезпечило, хоча про час та місце слухання справи повідомлене належним чином, через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України.
В судовому засіданні 08.07.2020 року представник третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні позову, з підстав наведених у письмових поясненнях.
В судовому засіданні 08.07.2020 року представник третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс» - Німій С.О. просив відмовити у задоволенні позову, з підстав наведених у письмових поясненнях.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що нежитлова будівля, загальною площею 3452,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . належить для позивачки ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.11.2007 року, виданого виконкомом Нетішинської міської ради та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 6297557 (а.с.12).
Вищезазначене майно відповідно до п.1.2 іпотечного договору від 20 серпня 2012 року, укладеного між ПАТ «ЕрстеБанк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Ковальчук Л.Я., зареєстрованого в реєстрі за №1778, є предметом іпотеки.
Згідно з матеріалами справи, ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.07.2015 року було забезпечено позов у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання набутого майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна, якою серед іншого накладено арешт на нежитлову будівлю по АДРЕСА_2 , загальною площею 3452,1 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Також із вищевказаної ухали суду вбачається, що ухвала суду станом на 13.06.2018 року законної сили не набрала (а.с.139).
Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Хмельницької області від 01.08.2018 року ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.06.2018 року скасовано та постановлено нову ухвалу суду, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено (а.с.4-42).
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.
У відповідності до абз.4, 5 п.1 ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах та наявність обтяжень прав на нерухоме майно.
Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Згідно із п.6 ч. 1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (абз. 1 ч.2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Таким чином, аналізуючи дослідженні матеріали справи, норми Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд дійшов висновку про те, що державний реєстратор речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрій Володимировича, повинен був звернути увагу на наявність у реєстрі заборон та діяти відповідно до вимог законодавства, а саме відмовити у вчинені реєстраційних дій для ОСОБА_3 , оскільки ухвала Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.06.2018 року у справі №679/1502/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання набутого майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна, якою скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької від 08 липня 2015 року в частині накладення арешту на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 та передане в іпотеку ПАТ «ФІДОБАНК», правонаступником якого є ОСОБА_3 , не набрала законної сили, що підтверджується відповідною відміткою суду, яка була надана для державного реєстратора.
Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна.
Тому, державні реєстратори не мали права приймати рішення про державну реєстрацію прав на нежитлову будівлю, а будь-які реєстраційні дії щодо такого майна мали проводитись виключно в межах Хмельницької області.
Отже, суд дійшов висновку про те, що рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка Андрія Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень необхідно визнати протиправними та скасувати, оскільки вони прийняті з порушення Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Враховуючи викладене вище, належним засобом відновлення порушених прав позивача є скасування рішень державного реєстратора, а відновлення порушеного права відбувається шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про скасування державної реєстрації прав.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.
Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.
Частинами 1,2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено судом в повному обсязі, тому відповідно до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках з кожного на користь позивачки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст 12,13,81,141, 263-265,259,268 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни, державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка Андрія Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», про визнання протиправним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень задовольнити повністю.
Стягнути з державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлії Олександрівни, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути з державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенка Андрія Володимировича, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до ч.1 п.15 п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на період дії такого карантину.

Сторони у справі № 679/1338/18:

Позивачка: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Державний реєстратор Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Бондарук Юлія Олександрівна (адреса місцезнаходження: вул.Краснова, 7, приміщення 9, м.Київ, Святошинський район, 03115);

Відповідач: Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрій Володимирович (адреса місцезнаходження: вул.Миру, 14, с.Містки, Сватівський район, Луганська область, 92645);

Третя особа: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Фін-Юр-Сервіс» (адреса місцезнаходження: вул.Драгоманова, 8/65, м.Київ, 02068, );

Третя особа: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (адреса місцезнаходження: вул.В.Васильківська, 10, м.Київ, 01601, ).

Повний текст судового рішення складено 20.07.2020 року.

Суддя Б.І. Базарник