Справа № 199/6660/19

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

31 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Кухтін Г.О., ознайомившись з заявою позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Швецова Надія Володимирівна, про визначення додаткового терміну для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 28/100 частин домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана цивільна справа.

В матеріалах справи міститься заява позивача про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд з метою забезпечення ефективності судового захисту прав та інтересів позивача в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, а саме: на 28/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , яке набуто ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.08.2018 року.

Дослідивши заяву про забезпечення позову приходжу до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно із ч. 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява позивача не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Г.О. Кухтін