провадження № 2-др/578/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(додаткове)

14 серпня 2020 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Басової В.І., з участю секретаря судового засідання Верещак С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Краснопілля в режимі відеоконференції з Ковпаківським районним судом м. Суми питання про розподіл судових витрат після ухвалення судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коновалова Андрія Олексійовича до Сумської обласної державної адміністрації про поновлення договору оренди та визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною,

учасники провадження:

представник відповідача- ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 11.03.2020 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коновалова А.О. до Сумської обласної державної адміністрації. Визнано поновленим договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,8314 га (кадастровий номер :003:0091), розташованої біля села Ясенок за межами населених пунктів Чсрнечанської сільської ради Краснопільського району Сумської області, укладений 17.01.2012 між Краснопільською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_1 , зареєстрований у Краснопільському відділі Сумської регіональної філії ДМ «Центр ДЗК» 30.01.2012 за № 00070 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Визнано укладеною додаткову угоду до вказаного договору в редакції, запропонованій позивачем. Стягнуто з Сумської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 1536 /одну тисячу п`ятсот тридцять шість/ гривень 80 коп. судових витрат

16.03.2020 через загальну канцелярію Краснопільського районного суду Сумської області надійшла заява від представника позивача адвоката Коновалова А.О. згідно якої він просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сумської обласної державної адміністрації (, адреса 40009, м. Суми пл. Неалежності,2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 23472, 40 (двадцять три тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 40 копійок.

В призначене судове засідання Позивач та його представник не з`явились, від них 21.04.2020 року надійшли заяви про розгляд без їх участі та підтримання заявлених вимог (т.1 а.с.227-228).

Представник Відповідача заперечувала проти задоволення позовної вимоги, посилаючись на наданий 20.03.2020 відзив (т.1 а.с.177-179).

Заслухавши пояснення представника Відповідача, перевіривши доводи поданої заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року.

Згідно ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову- на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Третя Судова палата Касаційного цивільного суду Верховного суду в своїй постанові від 22 січня 2020 року у справі № 311/2813/17 провадження № 61-5758св19 прийшла до висновку, що за відсутності клопотання про зменшення розміру витрат позивача, суд апеляційної інстанції, у порушення статті 137 ЦПК України, дійшов помилкового висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, тому судове рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині скасувала з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В Додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовною заявою, представник позивача надав і заяву про розмір судових витрат (т.1 а.с.43), надавши також ордер ПТ №081374 від 5.01.2019 на представництво інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_3 , копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 та копію договору про надання правничої допомоги від 5.01.2019 між адвокатом Коноваловим А.О. та ОСОБА_1 , пунктом 4.2 якого визначено, що за надані послуги Замовник виплачує Виконавцю плату із розрахунку 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатної осби на момент надання послуги за одну годину роботи. Оплата за неповну годину участі у судовому засіданні, слідчій дії, ознайомлення з матеріалами справи здійснюється як за повну годину. У випадку прийняття рішення на користь Замовника, він додатково сплачує Виконавцю винагороду у розмірі 10% від суми позову, але не менше 5000 гривень за одну судову справу (т.1 а.с. 44-46). У поясненнях до позову від 04.03.2020 (т.1 а.с.131-134) та до закінчення судових дебатів заявив про надання повного розрахунку та підтверджуючих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті позову. А також у визначений ч.8 ст.141 ЦПК України строк звернувся з заявою про відшкодування понесених витрат на правову допомогу та надав Акт приймання- передачі виконаних робіт, у якому детально зазначено обсяг здійснених послуг та їх вартість, а також чеки на суму 23472 (двадцять три тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 40 копійок.

Суд враховує, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Однак Відповідач, заперечуючи проти задоволення даної заяви, посилався лише на ненадання позивачем розрахунку витрат на правову допомогу при першому зверненні до суду, хоча судом встановлено дотримання позивачем вимог ч.ч.1-3 ст.134 ЦПК України. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не заявлялось, зауважень до Акту приймання- передачі виконаних робіт не висловлювалось, Відповідач не надав альтернативного розрахунку, не довів та навіть не намагався довести неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які просив стягнути позивач на його користь. Таким чином, підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Неспівмірності витрат не доведено.

Оскільки представником позивача подані належні докази щодо обсягу наданих послуг адвоката і виконаних ним робіт та їх вартості, вказані витрати документально підтверджені, суд приходить до висновку про задоволення даної заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач при розгляді цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Стягнути з Сумської обласної державної адміністрації( , адреса 40009, м. Суми пл. Неалежності,2) на користь ОСОБА_1 23472 /двадцять три тисячі чотириста сімдесят дві/ гривень 40 коп. судових витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повні найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

Представник позивача- адвокат Коновалов Андрій Олексійович, адреса: АДРЕСА_2

Відповідач: Сумська обласна державна адміністрація, юридична адреса: 40009, м. Суми площа Незалежності,2,

Суддя В.І. Басова

Повний текст додаткового рішення складений 17 серпня 2020 року