Справа № 463/7281/19 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/1422/20 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участю представника Семененко С.М. , ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката Семененко Сергія Михайловича

на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 березня 2020 року в складі судді Леньо С.І.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

рішеннямЛичаківського районного суду м.Львова від 13 березня 2020 року позов ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ), третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (м. Львів, вул. К.Левицького, 67) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 серпня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 768, 40 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави 768, 40 грн. судового збору.

Дане рішення оскаржила представник ОСОБА_5 адвокат Семененко Сергій Михайлович, подавши апеляційну скаргу.

Вважає вказане рішення в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_7 незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Вказує, що судом залишено поза увагою обставини справи.

Суд першої інстанції не встановив винної поведінки ОСОБА_5 як батька щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків стосовно сина. Суд не врахував доказів наданих відповідачем щодо його належного виконання батьківських обов`язків.

Просить рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 березня 2020 року в частині позбавлення батьківських прав скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Семененко С.М. , ОСОБА_2 , її представника Ільницького І.Л., представника ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині позбавлення батьківських прав, колегією суддів не переглядається рішення в частині стягнення аліментів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав суд першої інстанції прийнявши до уваги обставини справи та приділяючи увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, не маючи доказів протилежного та врахувавши висновок органу опіки та піклування, прийшов до висновку про обґрунтованість позову і що саме в інтересах малолітнього необхідно позбавити відповідача батьківських прав.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.3-4), яке видано компетентними органами Французької Республіки, апостильоване та перекладене на українську мову (а.с.9).

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 29.11.2018р. (а.с.5), малолітній син сторін зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач проживає на території Французької Республіки, що сторонами не оспорюється та додатково підтверджується відповідною довідкою від 03.04.2015р., переклад якої здійснено на українську мову (а.с.38-39).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони

не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування,

медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків

або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 .

Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина, позивачем не надано.

Висновок Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 06.08.2019р. (а.с.9-10) щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_7 не є обов`язковим для суду.

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів наявності виключних обставин позбавлення батьківських права відповідача ОСОБА_8 не надано.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_5 не піклується про сина, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення його батьківських прав.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання свого сина.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_5 крайнього заходу впливу - позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_7 недостатньо. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне попередити ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

За обставин недоведеності свідомого нехтування ОСОБА_5 своїми батьківськими обов`язками, місцевий суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального право, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення .

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката Семененко Сергія Михайловича - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 березня 2020 року в частині позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати.

Постановити нове судове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2020 року.

Головуючий

Судді