Справа № 350/1287/19
Номер провадження 2/350/44/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Красне помер її батько - ОСОБА_5 , після чого відкрилася спадщина на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яку позивачка прийняла шляхом вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за законом, вона звернулася в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ про право власності на будинковолодіння спадкодавця та існують розбіжності між прізвищами спадкоємців та спадкодавця. При таких обставинах, вона не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю і змушена звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів.

Сторони у судове засідання не з`явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідачі позов визнали у повному об`ємі, а позивачки підтримали.

За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно свідоцтв про народження (а.с.8,9,10) підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є дітьми спадкодавця.

Згідно матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.13) та копії свідоцтва про смерть (а.с.11) підтверджено, що відповідачка ОСОБА_2 доводиться дружиною спадкодавця.

Згідно довідки, яка видається у зв`язку з оформленням спадщини № 536 від 12.07.2019 (а.с.17), свідоцтва про право на спадщину № Д-585 від 09.09.1994 (а.с.18), а також виписки із по господарської книги № 2 за 2006-2010 роки № 537 від 12.07.2019 (а.с.16) підтверджено, що ОСОБА_5 був власником будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини проживала разом із ОСОБА_5 .

Постановою нотаріуса від 21.07.2019 № 249/02-14 (а.с.14) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено, у зв`язку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння та існують розбіжності між прізвищами спадкоємців та спадкодавця.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_5 на день смерті був власником домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивачка є спадкоємцем по закону, на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, таким чином прийняла спадщину. Оскільки, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, суд вважає, що за позивачкою слід визнати право на спадщину.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 392, 1217, 1218 ЦК України, керуючись ст. ст.1-4, 247, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 право власності на домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя: