ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/867/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/23901/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року (суддя Мазурок О.В., повне судове рішення складено 18 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Державного кадастрового реєстратора відділу у Хмельницькому районні Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про відновлення стану земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3 вказував, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка по АДРЕСА_1 , проте при присвоєнні кадастрового номеру рішенням державного кадастрового реєстратора було відмовлено позивачу у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав знаходження в межах земельної ділянки ОСОБА_3 іншої земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 і яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 травня 2017 року скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 ; скасовано державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва; прийнято рішення про знесення об`єкта незавершеного будівництва з підстав його знаходження на земельній ділянці ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що при виконанні вказаного рішення незавершене будівництво було знесено, однак залишились залишки будівельних матеріалів, які відповідач не прибрав та, разом з цим, останній відмовляється відновлювати стан земельної ділянки відповідно до цільового призначення. Зважаючи на викладене, ОСОБА_3 просив суд зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили відновити стан земельної ділянки позивача по АДРЕСА_1 , який існував до порушення його прав, шляхом звільнення від всіх залишків будівельних матеріалів, які були вкладені ОСОБА_2 на земельній ділянці площею 0,10 га., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і залишилися після знесення незакінченого будівництва; скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі земельної ділянки загальною площею 0,10 га. кадастровий номер :26:006:0128 по АДРЕСА_2 проведену відповідачем 19.02.2014 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили відновити стан земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , який існував до порушення його прав, шляхом звільнення від всіх залишків будівельних матеріалів, які були вкладені ОСОБА_2 на земельній ділянці площею 0,10 га., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і залишилися після знесення незакінченого будівництва. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішеннями суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що позивач неодноразово звертався до суду із тотожними позовами, в задоволенні яких судом було відмовлено або задоволено позовні вимоги частково. На думку ОСОБА_2 , в рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 05 травня 2017 року не зазначено, за чий рахунок має відбуватися знесення, проте виданий виконавчий лист про знесення за рахунок ОСОБА_2 незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка не має кадастрового номера і не набула статусу нерухомого майна, до якої сформована земельна ділянка сина відповідача ОСОБА_4 , як добросовісного набувача за договором дарування по АДРЕСА_2 , яка на період знесення набула статус нерухомого майна і не має ніякого відношення до земельної ділянки ОСОБА_3 . Апелянт вказує, що приватний виконавець Лабчук Р.М. із ОСОБА_3 фактично без відома апелянта і власника земельної ділянки та незавершеного будівництва ОСОБА_4 незаконно 29.11.2017 року знесли недобудований будинок по АДРЕСА_2 , на який був присутній повний пакет дозвільних документів, а тому у відповідача відсутнє самовільне зайняття спірної земельної ділянки. Апелянт вказує, що акти комісії та приватного виконавця про те, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходяться залишки будівельних матеріалів не є належними доказами по справі, крім того, судом не було перевірено дані паспортів та реєстрації місця проживання сусідів, які були свідками при складені актів. ОСОБА_2 вважає, що по долучених до позовної заяви документах неможливо встановити, що відповідачем вчинялися дії, які порушують права позивача. Разом з тим, апелянт вказує, що позивач ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою з пропущеними строками позовної давності. Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечив.

Апелянт ОСОБА_2 , представник ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Державний кадастровий реєстратор Відділу у Хмельницькому районні ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представником ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та Державним кадастровим реєстратором направлено до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом вірно встановлено, що рішенням Хмельницького міськвиконкому від 27.06.1996 року № 1001 «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_3 надано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку загальною площею 0.10 га по АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 04.03.1997 року виконкомом Хмельницької міськради ОСОБА_3 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХМ № 027866 на земельну ділянку, що розташована на території Хмельницької міської ради по АДРЕСА_1 , площею 0,10 га (т. 1 а.с.8).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року, що набрало законної сили 25.07.2017 року по справі №686/7472/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ПМП «Милосердя», виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління Держгеокадастру у Хмельницького районі, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, треті особи Хмельницька філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_6, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання права власності, визнання недійсною державної реєстрації, зобов`язання вчинити дії, знесення самовільного будівництва скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку у відповідності до Державного акту про право приватної власності на землю серія ІV-ХМ № 047425, виданого 26.03.1997 року (кадастровий номер :26:006:1028), реєстраційний номер 01, що проведена Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області на підставі рішення реєстратора Ачкасової А.З. від 28 лютого 2014 року № 11306046 та скасовано державну реєстрацію за ОСОБА_2 незавершеного будівництва, об`єкта житлової нерухомості, готовністю 21% по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 101, що проведена Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області на підставі рішення реєстратора ОСОБА_5 від 12 лютого 2015 року № 19293451. Вирішено знести об`єкт незавершеного будівництва, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 (т.1 а.с.11-14).

Цим рішенням встановлено, що відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 132/17-22 від 16.02.2017 року фактичний порядок користування земельною ділянкою ОСОБА_2 правовстановлюючим документам, зокрема державному акту про право приватної власності на землю серія ІV-ХМ № 047425, виданого 26.03.1997 року, не відповідає та має місце порушення меж землекористування, накладення земельної ділянки ОСОБА_2 , кадастровий номер :26:006:0128 на земельну ділянку ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 та порушення меж їх земельних ділянок.

Оскільки державна реєстрація як земельної ділянки так і незавершеного будівництва проведені з порушенням вимог законодавства на основі технічної документації, яка не відповідає державному акту про право власності за земельну ділянку, вказані рішення є недійсними та підлягають скасуванню. І оскільки фактичне розташування земельної ділянки ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , кадастровий номер :26:006:0128 адресі та конфігурації відповідно до Державному акту про право власності на землю серії 1У-ХМ №047425, виданого 26.03.1997 року не відповідає, ОСОБА_2 розпочав будівництво не на своїй земельній ділянці, у зв`язку з чим цей об`єкт незавершеного будівництва підлягає знесенню (т. 1 а.с. 11-14).

31 серпня 2017 року Хмельницьким міськрайонним судом на виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист №686/7472/16, що був звернутий до виконання і постановою приватного виконавця Лабчука Р.М. по ВП№54695922 від 19.01.2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №686/7472/16 від 31.08.2017 року, виданого Хмельницьким міськрайонним судом про знесення об`єкту незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 (т.1 а.с.15).

Відповідно до акту приватного виконавця Лабчука Р.М. від 29.11.2017 року на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 після знесення об`єкту незавершеного будівництва залишилось будівельне сміття (т.1 а.с.16).

Рішенням суду першої інстанції відмовлено ОСОБА_3 в частині позовних вимог про скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки загальною площею 0,10 га. кадастровий номер :26:006:0128 по АДРЕСА_2 проведену відповідачем 19.02.2014 року.

Однак, в цій частині судове рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Разом тим, зобов`язуючи ОСОБА_2 за власний рахунок протягом одного місяця з дня набрання рішення суду законної сили відновити стан земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , який існував до порушення його прав, шляхом звільнення від всіх залишків будівельних матеріалів, які були вкладені ОСОБА_2 на земельній ділянці площею 0,10 га., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і залишилися після знесення незакінченого будівництва, суд першої інстанції виходив із підставності та доведеності цієї позовної вимоги.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального і процесуального права та надав відповідну правову оцінку всім фактичним обставинам справи і доказам.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_3 вже звертався до суду із тотожними позовами, по яким рішення набрали законної сили, а саме у справах №686/19215/14-ц, №686/7472/16-ц та №686/21411/17 не заслуговують на увагу, оскільки в зазначених справах були інші предмети спору та інші підстави позовів (справа №686/19215/14-ц за позовом ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном; справа №686/7472/16-ц за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності, визнання недійсною державної реєстрації, зобов`язання вчинити дії, знесення самовільного будівництва та справа №686/21411/17 за позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів дарування та скасування державної реєстрації) в той час, як предметом позову ОСОБА_3 по цій справі № 686/23901/19 є відновлення стану земельної ділянки.

Посилання апелянта на те, що відповідач подав реєстратору повний та незалежно оформлений пакет документів, що дозволили здійснити державну реєстрацію земельної ділянки та незавершеного будівництва і у державного реєстратора не було правових підстав для відмови в державній реєстрації прав та обтяжень; посилання апелянта на дотримання при укладенні договорів вимог, передбачених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а тому відсутні підстави для визнання недійсними договорів дарування; та посилання на відсутнє самовільне зайняття спірної земельної ділянки на законність оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог не впливає, адже предметом апеляційного перегляду є законність судового рішення щодо зобов`язання ОСОБА_2 відновити стан земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_3 .

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не вірно взято до уваги ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 09.06.2017 року та 22.06.2017 року про забезпечення позову щодо заборони будівництва при незазначені кадастрового номеру земельної ділянки, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже при поновленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не посилався на зазначені ухвали.

Аргументи апеляційної скарги в тій частині, що 29 листопада 2017 року приватний виконавець Лабчук Р.М. та ОСОБА_3 незаконно знесли зовсім на іншій земельній ділянці незавершене будівництво по рішенню суду в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України є недоведеними.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна постанова приватного виконавця Лабчука Р.М. про закінчення виконавчого провадження від 19 січня 2018 року щодо примусового виконання виконавчого листа №686/7472/16 від 31.08.2017 року, відповідно до якої встановлено, що в процесі примусового виконання виконавчого документа приватним виконавцем 29.11.2017 року проведено знесення визначеного рішенням суду об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.15).

Посилання апелянта на те, що акти комісії від 08.11.2018 року та від 02.09.2019 року, акт приватного виконавця від 29.11.2017 року та фототаблиці не є доказами знаходження залишків будівельних матеріалів на земельній ділянці по АДРЕСА_1 є безпідставними, адже судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України було надано оцінку усім доказам, що надавалися учасниками справи та представниками учасників справи у їх сукупності. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із оцінкою судом доказів.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 12 серпня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай