Номер провадження 22-ц/804/205/20
Номер провадження 22-ц/804/205/20 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Біляєвої О.М., Хейло Я.В.

за участю секретаря: Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 234/19566/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської Ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 ,

на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2019 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2011 року. Мають двох спільних дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З березня 2015 року вони спільно не проживають, сімейні відносини між ними припинені, шлюб до теперішнього часу не розірваний.

Також вказує, що відповідач мешкає в м. Краматорську, однак із старшою дочкою він не спілкується та не цікавиться її життям, навчанням, здоров`ям; не виявляє бажання спілкуватися із нею та приймати участь у її вихованні. Матеріальної допомоги на її утримання не надає. Рішенням Краматорського міського суду від 27 жовтня 2016 року по справі 234/14383/16-ц з відповідача на її користь стягнуті аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення ОСОБА_4 повноліття. Відповідач аліменти не сплачував та має заборгованість, яка станом на 01 листопада 2018 року складає 25 379 гривень. Відповідач не спілкується зі старшою дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Меншу дочку він жодного разу не бачив. Зазначає також, що батьком меншої дочки є інший чоловік, про що відповідач обізнаний, однак жодних дій щодо оспорювання батьківства він не вчиняє. Діти зареєстровані та проживають із нею в АДРЕСА_1 . На молодшу дочку аліменти не стягуються. Відповідач протягом тривалого часу навмисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їх проблемами, не піклується про них, не проявляє зацікавленості до їхньої долі. Вказані дії, на думку позивача, свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку із чим вона звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав у відношенні дітей та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської Ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 12 грудня 2018 року до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави судовий збір в сумі 704,80 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прийняти нове рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги письмові докази, які підтверджують поведінку відповідача по ухиленню від виконання юридичного обов`язку. У справі міститься довідка Краматорського міського відділу виконавчої служби про заборгованість відповідача по сплаті раніше стягнутих аліментів на свою старшу доньку, ОСОБА_4 в сумі 26184 гривні.

Краматорська загальноосвітня школа I-III ступенів № 10 з профільним навчанням Краматорської міської ради підтверджує факт ухилення відповідача від виховання доньки ОСОБА_4 , учениці 1-Б . Мама активно співпрацює з класним керівником 1-Б класу, відвідує батьківські збори, здійснює постійний супровід доньки. ОСОБА_2 за короткий час навчання доньки не відвідував школу, не спілкувався з учителем, не цікавився життям доньки.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали та просили її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської Ради не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Від представника Органу опіки та піклування Краматорської міської Ради надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтв про народження, позивач та відповідач по справі є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням суду від 27 жовтня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 сина з 22 вересня 2016 року і до повноліття дочки (справа 234/14383/16-ц).

Згідно довідки Краматорського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 11 грудня 2018 року, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 складає 25 379 гривень.

Згідно довідки про склад сім`ї № 41196 від 16 листопада 2018 року малолітня ОСОБА_4 зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

З листа Краматорської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 10 від 02 жовтня 2018 року вбачається, що шкільним життям ОСОБА_4 займається лише її мати ОСОБА_1 . Відповідач по справі ОСОБА_2 школу не відвідував, з вчителем не спілкувався.

Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 03 жовтня 2019 року, орган опіки, враховуючи інтереси дітей, їх вік, стан здоров`я, відсутність даних, які б негативно характеризували ОСОБА_2 , вважає недоцільним позбавлення його батьківських прав.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав, то суд апеляційної інстанції перевіряє рішення лише в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Наявність заборгованості по сплаті аліментів, свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання дочки, проте не підтверджує його умисне ухилення від цього обов`язку.

Такі висновки суду відповідають вимогам матеріального, процесуального закону та обставинам справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно п. 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній не виконує своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, негативно впливає на нього своєю поведінкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилається на те, що поведінка ОСОБА_2 є свідомою по ухиленню від виконання юридичного обов`язку, що підтверджується документами, а саме, довідкою Краматорського міського відділу виконавчої служби про заборгованість відповідача по сплаті раніше стягнутих аліментів на свою старшу доньку, ОСОБА_4 в сумі 26184 гривень.

Краматорська загальноосвітня школа I-III ступенів № 10 з профільним навчанням Краматорської міської ради підтверджує факт ухилення відповідача від виховання доньки ОСОБА_4 , учениці 1-Б . Мама активно співпрацює з класним керівником 1-Б класу, відвідує батьківські збори, здійснює постійний супровід доньки. ОСОБА_2 за короткий час навчання доньки не відвідував школу, не спілкувався з учителем, не цікавився життям доньки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, вказані обставини перевірені судом першої інстанції і зазначеним письмовим доказам надано відповідну оцінку, при цьому, порушень процесуального закону при їх дослідженні судом апеляційної інстанції не встановлено.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Такий висновок відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 21 січня 2020 року (справа № 191/280/18 провадження № 61-17708св19)

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону ї підстави для його скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: О.М. Біляєва

Я.В. Хейло

Повний текст постанови складений 05 лютого 2020 року.

Головуючий О.І. Корчиста