Провадження № 2/201/798/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кисельової В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

16.10.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку (а.с. 2).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 04.11.2019р. відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 29).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

У цьому будинку зареєстрований ОСОБА_2 , однак, після реєстрації він не проживав у будинку з моменту реєстрації місця проживання, місцезнаходження відповідача позивачеві невідоме. Реєстрація відповідача порушує право позивача на вільне користування і розпорядження будинком.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, крім того надав заяву, в якій зазначив, що він не наполягає на відшкодуванні судових витрат за рахунок відповідача.

Відповідач в судові засідання по справі, призначені на 03.12.2019р. і на 17.01.2020р. неодноразово не з`явився, про дати судових засідань був повідомлений належним чином, за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 28), між тим до суду повернувся конверт з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 39 - 40).

З огляду на приписи ч. 9 ст. 130 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином.

Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 17.01.2020р., на яке відповідач також не відреагував (а.с. 35).

Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень та п. 4 ч. 8, ч. 11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання неодноразово не з`явився, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.06.2019р., зареєстрованим в реєстрі за № 4896, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2019р., будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с. 11 - 12).

У будинку зареєстрованими значяться позивач ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 7735 від 30.08.2019р. (а.с. 10).

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, відповідач не проживав у будинку АДРЕСА_2 з моменту реєстрації місця проживання.

На підтвердженні факту не проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , позивач надав до суду акт, складений сусідами та завірений відповідальними особами (а.с. 9).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_2 ніколи не мешкав у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 41 52, 64 66).

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз вищевказаних статей дає можливим зробити висновок, що член сім`ї втрачає право користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння та користування своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом виселення особи, яка без достатніх підстав займає належну власнику квартиру чи домоволодіння.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як вбачається з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що цей Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язано з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 15, 19, 76-81, 82, 89, 128-131, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зняття його з реєстраційного обліку.

Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 27 січня 2020 року.

Суддя О.С. Наумова