Справа № 361/5435/20
Провадження № 2-з/361/144/20
У Х В А Л А

13 серпня 2020 року Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньова Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 361/5435/20, провадження № 2/361/3098/20, -

встановив:

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 8921, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 15.04.2020р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Фінфорс заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що з даним виконавчим написом він не погоджується, оскаржує його в судовому порядку, а тому існує потреба у застосуванні вказаного ним заходу забезпечення позову, оскільки у разі задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, існує ймовірність неповернення позивачу вже стягнутих коштів.

Заява про вжиття заходів забезпечення подана разом з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (справа № № 361/5435, провадження № 2/361/3098/20). Оспорюваний виконавчий напис виданий про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Провадження у справі не відкрито.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями, заява передана на розгляд судді Селезньовій Т.В.

Згідно ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст.152 ЦПК , ч.1 - заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

Згідно ч.7 та ч.11 ст.153 ЦПК про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно ст.27 ЦПК загальна територіальна підсудність цивільної справи визначається за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача.

Статтею 28 ЦПК передбачено альтернативну підсудність (за вибором позивача) , зокрема, ч.12 - позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно ч.1 ст.31 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. згідно ч.3 ст.31 ЦПК передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З аналізу зазначених норм процесуального закону, для вирішення питання підсудності заяви про застосування заходу забезпечення позову слід виходити з наступного:

Така заява подається до суду, до територіальної юрисдикції якого віднесено розгляд цивільної справи за позовом , який забезпечується.

Загальне правило визначення територіальної підсудності визначене в ст.27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача фізичної особи, за зареєстрованим у встановленому порядку місцезнаходженням юридичної особи (ч.2 ст.27).

Альтернативна територіальна підсудність даного позову визначається згідно ч.12 ст.28 ЦПК України, - згідно якої позови до стягувача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, можуть пред`являтись за вибором позивача також до суду за місцем виконання виконавчого напису.

Згідно Закону Про нотаріат нотаріус, який вчинив виконавчий напис, не є належним відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Так само належного відповідача у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визначено і у ч.12 ст.28 ЦПК.

Таким чином, належним відповідачем за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є стягувач.

Отже вказаний другий відповідач: нотаріус, який вчинив оспорюваний виконавчий напис, - не є належним відповідачем.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 ЦПК України завідомо безпідставне залучення особи як відповідача з метою зміни підсудності справи є зловживанням процесуальними правами.

Виходячи з цього, за правилами ст.27 ЦПК такий позов підсудний суду за місцем проживання/знаходження відповідача (стягувача). І відсутні законні підстави для визначення підсудності даного позову за місцем знаходження/проживання нотаріуса.

У позовній заяві місце знаходження належного відповідача (стягувача) ТОВ Фінфорс зазначено: м.Київ, Новопечерський пров., буд. 19/3, корп.2, оф.9.

Таким чином, виходячи з зазначеної у позовній заяві адреси місцезнаходження відповідача (стягувача)- даний позов згідно ст.27 ЦПК України підсудний відповідному районному суду міста Києва , і за ст.27 ЦПК не підсудний Броварському міськрайонному суду.

За правилами альтернативної територіальної підсудності підсудність даного позову визначається згідно ч.12 ст.28 ЦПК України, - за місцем виконання виконавчого напису.

Виконавче провадження відкрито виходячи з адреси виконавця м. Київ.

За змістом приписів закону «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення може бути місце проживання боржника, або місце його роботи чи знаходження його майна, проведення інших виконавчих дій.

Позивач своєю адресою вказав: АДРЕСА_1 .

Виходячи з наданої у позовній заяві інформації і за правилами альтернативної підсудності - даний позов також не підсудний Броварському міськрайонному суду.

Таким чином, підсудність даного позову ні за місцем знаходження відповідача-стягувача (ст.27 ЦПК), ні за місцем виконання виконавчого напису (ч.12 ст.28 ЦПК) не може юути визначена Броварському міськрайонному суду Київської області.

Даний позов подано до Броварського міськрайонного суду Київської області виходячи з адреси приватного нотаріуса (відповідача 2), який вчинив виконавчий напис, де адресою вказано місто Бровари, але з урахуванням приписів п. 4 ч. 2 ст. 44 та ч.12 ст.28 ЦПК відсутні підстави для визначення підсудності справи за місцем проживання/знаходження нотаріуса, - це призвело б порушення вимог про підсудність справи і відповідно до порушень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно приписів якого кожна людина має право на розгляд її справи судом, встановленим законом.

Оскільки позов, про забезпечення якого подано дану заяву, не підсудний територіально даному суд, то так само не підсудна даному суду і заява про його забезпечення.

Таким чином, заявник порушив правила подання заяви про забезпечення позову, подавши помилково дану заяву до суду, не уповноваженого законом на її розгляд.

Оскільки процесуальним законом прямо не передбачено, яке процесуальне рішення має прийняти суд у даному випадку, то суд, застосовуючи аналогію закону, що регулює подібні процесуальні питання. Суд виходить з того, що статтею 32 ЦПК передбачено можливість передачі на розгляду іншому суду (за підсудністю) цивільної справи, але процесуальний закон не передбачає передачі заяви про забезпечення позову на розгляд іншому суду, тому відсутні підстави для застосування положень ст.32 ЦПК для подальшого руху вказаної заяви. Суд також враховує, що вказана заява є заявою термінового розгляду і тому її передача на розгляд іншого суду в порядку ст.32 ЦПК суперечила б самій меті даного звернення (враховуючи приписи ст.32 ЦПК така процедура є достатньо тривалою у часі з урахуванням строку на оскарження). Тому виходячи з аналогії процесуального закону суд ухвалює рішення про повернення даної заяви заявнику без розгляду і роз`яснює йому право звернутись з заявою про забезпечення позову до суду, якому територіально підсудний позов, який забезпечується.

Керуючись ч.1 ст.152, ч.10 ст.153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 361/5435/20, провадження № 2/361/3098/20 (за його позовом до ТОВ Фінфорс про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню) - повернути заявнику без розгляду як таку, що не підсудна даному суду.

Роз`яснити заявникові право на звернення з заявою про забезпечення позову до суду у відповідності до правил про територіальну підсудність позову, який забезпечується.

Ухвала може бути оскаржена. Строк подання апеляційної скарги на ухвалу - 15 днів з дня складення. У разі, якщо ухвалу не вручено в день її складення заявник має право на поновлення строку подання скарги, якщо скаргу буде подано протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або через Броварський міськрайонний суд Київської області згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Т.В. Селезньова