Справа № 419/2967/19
Провадження № 2/419/24/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря Московченко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

До Новоайдарського районного суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який проживав і був зареєстрований за адресою Луганська область, Новоайдарський район, село Айдар АДРЕСА_1 назва АДРЕСА_2 ої П`ятирічки). Відповідно до даних вказаної довідки, разом з ОСОБА_3 за вказаною адресою на момент його смерті були зареєстровані сини - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Вона проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю з 1985 року, народила йому двох синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак шлюб зареєстровано не було. У свідоцтвах про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьками вказані вона та померлий ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9147 га, кадастровий номер :01:006:0058 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 025694), земельна частка (пай) члена КСП «Авангард» Новоайдарського району Луганської області розміром 6,01 умовних кадастрових гектарів (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0135009). Заповіту ОСОБА_3 не залишив, тому спадкування належного йому майна має відбуватися за законом. Після смерті ОСОБА_3 вона звернулася до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Луганської області Карпенко В.М. з метою оформити права на спадщину. Одночасно надала нотаріусу заяви своїх синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про їх відмову від спадщини ОСОБА_3 на її користь. Заяви були посвідчені нотаріально 20.02.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщенко Р.О. за реєстрами № 120 та № 121. Нотаріус роз`яснила, що так як вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем, має довести свої права на спадщину, і порекомендувала звернутися до суду. Крім того, у вказаних заявах про відмову від спадщини нотаріус невірно вказав дату смерті спадкодавця, що потребувало виправлення з необхідним завіренням.

Вона подала до Новоайдарського районного суду заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 . Рішенням Новоайдарського районного суду від 20.05.2019 року та Ухвалою від 21.06.2019 року у цивільній справі № 419/868/19 ця заява була задоволена. Встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації, АДРЕСА_1 , з 10.10.2002 року. Таким чином, вона є спадкоємцем ОСОБА_3 за законом четвертої черги.

Так як проживала з ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, я вважаюся такою, що прийняла спадщину. Повторно звернувшись до нотаріуса Карпенко В.М. та наданні їй копію рішення суду та заяви синів про відмову від спадщини з належно виправленими датами смерті ОСОБА_3 . Однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказане вище майно, про що повідомила листом від 16.10.2019 року за № 835/01-16. У цьому листі вказано, що заява про відмову від прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини, і тому на думку нотаріуса, діти спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не відмовилися від прийняття спадщини у встановлений законом строк, і можуть отримати свідоцтва про право на спадщину на своє ім`я як спадкоємці першої черги за законом.

У зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду та просить визнати право власності на спадкове майно, що належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9147 га, кадастровий номер :01:006:0058 (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 025694), земельну частку (пай) члена КСП «Авангард» Новоайдарського району Луганської області розміром 6,01 умовних кадастрових гектарів (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0135009).

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 25.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 15.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила позов задовольнити та пояснила, що проживала спільно з ОСОБА_3 та мають спільних дітей. Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спочатку він був прописаний по АДРЕСА_3 , діти прописані були АДРЕСА_2 . На теперішній час діти проживають в м. Луганськ. Після спливу 6 місяців ходила до нотаріуса. Коли діти вислали документи то в них були описки в даті смерті ОСОБА_3 , вона з цими документами пішла до нотаріуса та остання повідомила, що в них помилки, на що вона відправила їх назад до дітей тобто до м. Київ, щоб змінити дату, а адвокат не сказав, що потрібно знову до нотаріуса, а почала в судовому порядку доказувати, що проживала разом з ним та поки тривали судові засідання пропустила строк. 22 лютого 2019 року з заявами дітей звернулась до нотаріуса, але через помилки відправляла назад. Заяви висилались з м. Київ, нотаріус їздив до синів в м. Луганськ все робив.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку та земельну частку (пай), які залишились після смерті ОСОБА_3 . Останній мешкав з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на час його смерті проживали сини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Сини були зареєстровані за цією адресою, але фактично там не проживали, а мешкали та мешкають в м. Луганськ. Відповідно до закону та довідки за цією адресою зареєстровані, як ОСОБА_1 та сини. Так як заповіту померлий не залишив, то спадкування майна повинно відбуватись по закону. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса за консультацією про спадкування. Нотаріус роз`яснила, що син повинні відмовитись від спадщини на її користь. Після спілкування з синами вирішили, що вона оформить спадщину на себе. Сини оформили нотаріально свої заяви про відмову від спадщини, посвідчив приватний нотаріус Оніщенко Р.О. 20.02.2019 року. Нотаріус направляє ці заяви на адреси які зазначили сини позивача. Коли ОСОБА_1 принесла заяви до приватного нотаріуса, останній вказав, що в них помилки та говорить, що їх можна виправити шляхом надсилання їх нотаріусу, який їх завірив, щоб останній їх виправив, що позивач і зробила. Крім того, нотаріус пояснив, що треба встановити факт спільного проживання позивача та померлого, бо офіційно шлюбу укладено не було. Тому позивач звернулась до суду. Заяви, які були отримані від синів та виправлені надійшли від нотаріуса вже після спливу шестимісячного строку та приватний нотаріус не може оформити спадкові права так як вважає нотаріус є спадкоємці першої черги за законом. Нотаріус видав лист, а не постанову. В заявах зазначена адреса м. Київ. Як саме це робить нотаріус це його справа. Нотаріус їде на непідконтрольну територію заповнює бланк, повертається назад та вносить відомості до реєстру. Просила долучити до матеріалів цивільної справи чеки, які підтверджують надсилання заяв про відмову синів від спадщини ОСОБА_1 .

Представник відповідача Новоайдарської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за відсутності представника при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 27).

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт Новоайдар, Новоайдарського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 4). Після його смерті залишилось спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9147 га, кадастровий номер :01:006:0058, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 025694, земельна частку (пай) члена КСП «Авангард» Новоайдарського району Луганської області розміром 6,01 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 0135009 (а.с.10-11).

Згідно довідки наданої Новоайдарською селищною радою на момент смерті з ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого «повторно» серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого «повторно» серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 та його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Рішенням Новоайдарського районного суду від 20.05.2019 року та Ухвалою від 21.06.2019 року у цивільній справі № 419/868/19 встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації, АДРЕСА_1 , з 10.10.2002 року (а.с. 16-17).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України(спадкування за законом) (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України).

Відповідно до п. 25 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни, тощо.

Таким чином, право на відмову від прийняття спадщини є віддзеркаленням суб`єктивного права спадкоємця на прийняття спадщини, тому у відношенні відмови застосовуються положення законодавства про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на день відкриття спадщини була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується штампом про реєстрацію місця проживання в паспорті (а.с.21) разом з ними також проживали та були зареєстровані сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою Новоайдарської селищної ради (а.с.7) та копією домової книги (а.с.5-6) тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до копій заяв про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що останні відмовились від прийняття спадщини після померлого батька на користь своєї матері ОСОБА_1 . Заяви складені 20.02.2019 року в м. Київ приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщенко Р.О. та мають виправлення в даті смерті ОСОБА_3 , а саме з 23 жовтня 2018 року на 19 жовтня 2018 року (а.с.12-13).

Згідно листа приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. щодо порядку спадкування майна померлого ОСОБА_3 роз`яснює, що спадкоємець за законом чи заповітом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, тобто до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Згідно довідки наданої виконавчим комітетом Новоайдарської селищної ради 11 березня 2019 року № 23, померлий ОСОБА_3 на дату смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та разом з ним мешкали та були зареєстровані діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Рішенням Новоайдарського районного суду від 20.05.2019 року у цивільній справі № 419/868/19 встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 10.10.2002 року тобто є спадкоємцем за законом четвертої черги. У зв`язку з тим, що діти спадкодавця, які є спадкоємцями за законом першої черги, не відмовились від прийняття спадщини у встановлений законом строк, свідоцтва про право на спадщину до майна померлого можуть бути видані на їх ім`я (а.с. 19).

Окрім цього, як встановлено в судовому засіданні приватний нотаріус складав заяви про відмову від прийняття спадщини синів померлого за межами нотаріального округу у м. Луганськ.

Відповідно Закону України «Про нотаріат» ст 13-1. Нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно «Порядку вчинення нотаріальних дій» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України „Про нотаріат (далі - Закон) та іншими актами законодавства України. Нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса згідно з додатком 14 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. Приватний нотаріус має право мати лише одне приміщення для розміщення робочого місця (контори), яке повинно знаходитись у межах нотаріального округу, в якому здійснюється нотаріальна діяльність.

Таким чином приватний нотаріус не мав права посвідчувати заяви за місцем проживання синів позивача в м. Луганськ, як зазначила сама ОСОБА_1 , суду не надано відомостей, щодо журналу обліку викликів нотаріуса за межі робочого місця та заміщення інших нотаріусів.

В установлені строки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, а тому набули права на спадщину за законом першої черги і на даний час мають право лише розпорядитись отриманим в порядку спадкування майном, шляхом його відчуження іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо тобто настав юридичний факт прийняття спадщини.

Спадкове законодавство передбачає юридичну можливість спадкоємця відмовитися від прийняття спадщини, проте, якщо спадщина прийнята і строки для відмови від її прийняття минули, позбавлений можливості відмовитися від неї.

Наведене свідчить про безпідставність позовних вимог, а також наявність можливості і необхідність вирішення даного питання в позасудовому порядку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд звертає увагу на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7).

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що між сторонами відсутній цивільно-правовий спір, а звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв`язувати (вирішувати) спір.

Аналізуючи встановлені обставини у сукупності з наведеними нормами права суд приходить до висновку, що до участі у цій справі не були залучені усі відповідачі.

Отже, Новоайдарська селищна рада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини є відповідачами у справах про спадкування, якщо відсутні інші спадкоємці.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року по справі № 756/11374/15-ц.

Таким чином, до участі у цій справі в якості відповідачів мали бути залучені сини померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись 16, 1224, 1270, 1273, 1274 ЦК України та ст. ст. 5-13, 76-81, 89, 211, 258-259, 265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Головуючий: В. Б. Мартинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 31.01.2020 року.