Ухвала

Іменем України

11 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 431/3420/15

провадження № 61-10807ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на постанову Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за скаргою Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» на бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі -АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої О. В.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 01 грудня

2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № LGВ0GК від 31 січня 2008 року у розмірі

45 236,01 грн. 01 грудня 2015 року Старобільським районним судом Луганської області видано виконавчий лист. 10 грудня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 49587433. 13 лютого 2020 року головним державним виконавцем Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Синельниковим М. Ю. винесено постанову про передачу виконавчого провадження.

04 березня 2020 року постановою начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О. В. прийнято виконавче провадження № 49587433.

19 березня 2020 року з відомостей наявних на офіційному сайті автоматизованої системи виконавчого провадження стягувачу стало відомо, що виконавче провадження № 49587433 стосовно ОСОБА_1 відкрито, рішення суду не виконано та будь-які дії щодо примусового виконання не проводяться.

Скаржник вказував, що державним виконавцем не було здійснено належних дій щодо виявлення майна боржника, не було проведено його арешт та опис, не здійснено дій щодо передачі його на реалізацію. На підставі вищевказаного АТ КБ «Приватбанк» просило визнати неправомірною бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої О. В. у ВП № 49587433 та зобов`язати начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієву О. В. усунути порушення спричинені бездіяльністю та здійснити всі необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», щодо звернення стягнення на нерухоме (інше) майно боржника для належного виконання рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року по справі № 431/3420/15-ц.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 16 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги АТ КБ «Приватбанк» на бездіяльність державного виконавця - начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої О. В.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скаржником обрано неефективний спосіб захисту, оскільки у разі задоволення скарги суд зобов`яже державного виконавця виконувати вимоги Закону України «Про виконавче провадження», які він і так зобов`язаний виконувати в силу вимог вказаного Закону.

Постановою Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 16 квітня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Скаргу АТ КБ «Приватбанк» на бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої О. В. задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої О. В. у ВП № 49587433. В іншій частині скарги - відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо здійснення начальником Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О. В. необхідних виконавчих дій та вжиття заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання заочного рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги про зобов`язання усунути порушення спричинені бездіяльністю та здійснити всі необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, апеляційний суд виходив з того, що дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності.

У липні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «Приватбанк» на постанову Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року, в якій заявник, посилаючи на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду в частині незадоволення вимоги про зобов`язання вчинити певні дії і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення вказаної вимоги, а в іншій частині постанову апеляційного суду залишити без змін.

В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що апеляційним судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на постанову Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судами було встановлено встановлено, що заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 01 грудня 2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № LGВ0GК від

31 січня 2008 року у розмірі 45 236,01 грн та судовий збір у розмірі 226,18 грн з кожного.

Згідно з копією виконавчого листа № 2/431/1973, виданого 01 грудня 2015 року Старобільським районним судом Луганської області, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованості у розмірі 45 236,01 грн та судові витрати у розмірі 226,18 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 49587433, винесеною

10 грудня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції Білик О. М., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/431/1973, виданого 01 грудня 2015 року Старобільським районним судом Луганської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 45 236,01 грн та понесених судових витрат у розмірі 226,18 грн.

13 лютого 2020 року головним державним виконавцем Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Синельниковим М. Ю. винесено постанову про передачу виконавчого листа № 2/431/1973, виданого 01 грудня

2015 року Старобільським районним судом Луганської області, до Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у строк до 13 лютого 2020 року.

04 березня 2020 року постановою начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О. В. прийнято виконавче провадження № 49587433.

Звертаючись до суду зі скаргою, АТ КБ «Приватбанк» посилався на бездіяльність державного виконавця, а саме, на відсутність обов`язкових дій зі сторони державного виконавця щодо примусового виконання рішення про стягнення заборгованості.

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей щодо проведення начальником Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О. В. будь-яких заходів, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання зазначеного рішення суду.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості про вжиття начальником Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О. В. заходів щодо примусового виконання вказаного рішення суду, а саме щодо виявлення рахунків боржника, отримання інформації з відповідних реєстрів, виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, здійснення перевірки майнового стану боржника з відповідною періодичністю тощо.

Крім того, про відсутність вчинення начальником Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвою О. В. дій щодо примусового виконання зазначеного заочного рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25 вересня 2015 року свідчить і копія Інформації про виконавче провадження із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 19 березня 2020 року, із якої вбачається, що стосовно виконавчого провадження № 49587433, окрім постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 грудня 2015 року, постанови про передачу виконавчого провадження від 13 лютого 2020 року та постанови про прийняття виконавчого провадження від 04 березня 2020 року, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні інші постанови та документи виконавчого провадження, відсутнє фіксування інших виконавчих дій, передбачених статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступні заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин першої - третьої Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами третьою, четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про визнання неправомірною бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стогнієвої О. В. у ВП № 49587433 та відмову у задоволенні вимоги про зобов`язання начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Харків) Стогнієву О. В. усунути порушення спричинені бездіяльністю та здійснити всі необхідні дії, визначені Законом України «Про виконавче провадження», щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, оскільки дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» обмежує в часі примусове стягнення майна до моменту втрати ним чинності.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на постанову Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених частиною четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» на постанову Луганського апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за скаргою Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» на бездіяльність начальника Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник - ОСОБА_1 , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко