Справа № 703/4207/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину подружнього будинку,-

встановив:

17 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, вказуючи, що між нею та відповідачем 19 листопада 1996 року було укладено шлюб, яки був розірваний рішенням Смілянського міськрайонного суду від 13 квітня 2018року № 703/3009/17 2/703/306/18. Під час перебування у шлюбі за їхні спільні кошти було придбано будинковолодіння АДРЕСА_1 , який за законом являється спільною сумісною власністю, а тому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину цього будинку.

Представник позивача адвокат Багмет Н.М. в судовому засіданні позов підтримала повністю та просила визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 . Окрім того просила стягнута понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп..

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щоб за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , оскільки він дійсно був придбаний під час шлюбу.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено в судовому засіданні, 19 листопада 1996 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19 листопада 1996 року (а.с.11).

Під час перебування у шлюбі за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був придбаний будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу жилого будинку з надвірними спорудами 14 березня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 1015 та який за законом являється їхньою спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Крім того, згідно ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Домовленості про добровільний поділ будинковолодіння, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Таким чином судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя, а тому за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на 1/2 його частину.

Ст. 141 ЦПК України вказує на те, що у разі задоволення позову судові витрати понесені позивачем стягуються на його користь з відповідача.

Отже з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп..

На підставі викладеного та керуючись ст. 60, 61, 63, 70 СК України, ст. 355, 368 ЦК України, керуючись ст. 81, 206, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину подружнього будинку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючою по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 50,0 кв.м., житловою 23,4 кв.м., яке згідно технічного паспорту складається з: житлового будинку під літ. «Ааа -1», літня кухня під літ. «В», сарай під літ. «В1», погріб під літ. «Г», вбиральна під літ. «Ж», огорожі № 1,2,

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючою по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький