Ухвала

12 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 205/8312/17

провадження № 61-4742ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивувала тим, що нею за особисті кошти побудовано будинок літ. Д-2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 кв. м, житловою площею 51,0 кв. м. Оскільки вказаний будинок побудовано на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 (матері колишнього чоловіка позивача ОСОБА_3 ), будинок був зареєстрований за ОСОБА_2 , яка обіцяла заповісти вказаний будинок онукам (дітям позивача від шлюбу з ОСОБА_3 ). Про те, що ОСОБА_2 не збирається оформляти спадщину на онуків позивачу стало відомо з позову про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного, просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; поділити вказане домоволодіння та виділити їй в натурі будинок літ. Д-2; визнати за позивачем право власності на Ѕ частину земельної ділянки; поділити земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та виділити позивачу в натурі Ѕ частину земельної ділянки за вказаною адресою.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

10 березня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення зазначених у ній недоліків, зокрема заявнику слід було направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження, надати документ, що підтверджує сплату судового збору та уточнити касаційну скаргу, а саме зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

11 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема уточнена касаційна скарга та квитанція про сплату судового збору.

Разом з цим, до уточненої касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року отримано лише 07 лютого 2020 року, на підтвердження додано відповідні докази.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану постанову Дніпровського апеляційного суду прийнято 23 січня 2020 року, оприлюднено 29 січня 2020 року.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

В касаційній скарзі заявник посилається на пункти 1, 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Ленінського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 205/8312/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 08 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко І. М. Фаловська