Провадження № 2/761/808/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 06.11.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Інною Леонідівною та зареєстрованого в реєстрі за № 1212.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2018 року він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав копію виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Шевченко І.Л. від 06.11.2018 року за реєстровим № 1212. При цьому, у вищенаведеному виконавчому написі запропоновано стягнути з позивача на користь відповідачки заборгованості, що виникла за Договором між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Безуглою С.О. від 22.10.2013 року, станом на 12.09.2018 року в розмірі 708 000,00 грн. з яких: заборгованість по аліментам за період з 22.10.2013 року по 12.09.2018 року становить 354 000,00 грн., неустойка з урахуванням вимог ст.196 СК України становить 354 000,00 грн. Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. Так, зокрема позивач, посилаючись на положення ст. 258 ЦК України, вважає, що нотаріусом було порушено норми чинного законодавства України щодо строків давності для вчинення виконавчого напису. Крім того, позивач вказує, що нотаріус не вчинив жодних дій для того, щоб пересвідчитись у безспірності розміру заборгованості, яку надала нотаріусу відповідачка, а тому у нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису був відсутній документ, який би підтверджував виконання вимог п.3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, а саме в матеріалах виконавчого провадження відсутність документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що позивач протягом всього часу сплачував добровільно готівкою аліменти на утримання дитини, тобто він вважає, що заборгованість перед відповідачкою у нього відсутня, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 20.02.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03.06.2019 року до суду надійшов відзив відповідачки на позов, згідно з яким вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Через канцелярію суду 25.11.12019 року надійшли пояснення по справі від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., в яких останній виклав свої міркування щодо позовних вимог, а також просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у їх задоволенні.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб від якого, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_3 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , уклали Договір про сплату аліментів на дитину від 22.10.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Безуглою С.О., зареєстровано в реєстрі за № 2798.

Відповідно до пункту 2 договору сторони дійшли згоди, що ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3 , до 12 числа кожного місяця має передавати ОСОБА_2 по 6 000,00 грн. до досягнення дитиною 18 років.

Положеннями вищевказаного договору зокрема п.3 встановлено, що сума аліментних платежів коригується один раз на рік на індекс інфляції. У випадку підвищення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно сума аліментів не може бути меншою ніж 30% від прожиткового мінімуму відповідного віку.

Окрім того, у пункту 4 договору, визначено що незважаючи на суму сплачених аліментів, у випадку навчання дитини ОСОБА_3 , у навчальному закладі за межами України, ОСОБА_1 зобов`язується нести усі витрати в розмірі 50 %, які будуть пов`язані з цим навчанням, а саме проживанням, харчуванням та інші витрати, що мають виникнути в такому випадку з урахуванням виплат за п.2 цього договору.

Пунктами 16, 17 зазначеного договору встановлено, що у разі невиконання позивачем своїх обов`язків за договором, аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

При виникненні у позивача заборгованості по аліментах з його вини або в разі несвоєчасного виконання умов цього договору, він сплачує неустойку в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

При цьому, відповідно до положень статті 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У зв`язку з неналежним виконанням позивачем умов Договору та простроченням сплати аліментів, виникла заборгованість за період з 22.10.2013 року до 12.09.2018 року, яка складається з: 354 000, 00 грн. - заборгованості по аліментах; 354 000,00 грн. - неустойка з урахуванням вимог ст. 196 СК України.

14.09.2018 року відповідачкою на адресу позивача було направлено заяву-вимогу за № 982, якою вона вимагала добровільно усунути вказані порушення за договором.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення виконавчих написів визначено Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Згідно п. п.1.1, 1.2 даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п.3.1, 3.2 вказаної глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Пунктом 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) ; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року по справі №6-158цс15.

Так, 06.11.2018 року приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1212, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості, що виникла за Договором між батьками про сплату аліментів на дитину, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Безуглою С.О. від 22.10.2013 року, станом на 12.09.2018 року в розмірі 708 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, для одержання вищевказаного виконавчого напису відповідачка надала приватного нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі, й копію заяви - вимоги про усунення порушень з відповідними доказами про її отримання позивачем.

Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам законодавства, суду надано не було.

При цьому, посилання позивача на те, що розмір заборгованості по аліментам не є безспірною вимогою стягувача до боржника, суд оцінює критично, адже розрахунок заборгованості був здійсненний на підставі Договору, який ніким не опарювався, з умовами, якого погодились сторони при його підписанні, а тому розрахунок заборгованості по аліментам вказаний у виконавчому написі нотаріуса, може слугувати доказом безспірної заборгованості позивача.

Також, слід зазначити, що відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строк давності вчинення виконавчого напису за своєю правовою природою не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав.

Тобто, виконавчий напис може бути вчинений протягом строків, зазначених у п.п.3.1, 3.3, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку з моменту настання права вимоги.

За вказаних обставин, посилання позивача на положення ст. ст. 258, 261 ЦК України є безпідставними.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону, та в межах повноважень нотаріуса, доказів на спростування такого висновку стороною позивача надано не було, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом КМНО Шевченко І.Л. від 06.11.2018 року за реєстровим № 1212 таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: