Постанова

Іменем України

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 554/6147/16

провадження № 61-3318св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

учасники справи:

позивач за первісним позовом - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна Марина Анатоліївна,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_1 ,

відповідачі за зустрічним позовом: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна Марина Анатоліївна, публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

треті особи за зустрічним позовом: Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, приватний нотаріус Шимка О. М., ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіна Марина Анатоліївна, на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 травня 2017 року у складі судді Андрієнко Г. В. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Дряниці Ю. В., Кривчун Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», банк) Славкіна М. А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому з врахуванням уточнень просила в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором від 05 липня 2007 року № 66/07-К, що становить 879 475 грн 44 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 10 038,78 доларів США, що еквівалентно 249 033 грн 79 коп.; заборгованість за відсотками - 24 867,57 доларів США, що еквівалентно 616 894 грн 21 коп.; заборгованість по комісії за РО - 5 151 грн; заборгованість по штрафу 8 396 грн 44 коп., звернути стягнення на майно, яке є предметом договору іпотеки № 66/07-К від 05 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю за початковою вартістю 842 515 грн, з наданням ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця.

Позов мотивований тим, що 05 липня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 66/07-К, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США для придбання у власність нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , з встановленням плати в розмірі 13 % річних. Строк користування кредитом встановлено до 04 липня 2027 року.

05 липня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 66/07-К між ними укладений іпотечний договір № 66/07-К, посвідчений Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О. М. за реєстровим № 3785, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

11 червня 2012 року Київським районним судом м. Полтави ухвалено рішення по цивільній справі № 2-296/11 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за кредитним договором № 66/07-К від 05 липня 2007 року у розмірі 371 426 грн 92 коп.

Станом на 18 липня 2016 заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною та становить 879 475 грн. 44 коп, що є підставою для звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної М.А., ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», треті особи:Київський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, приватний нотаріус Шимка О. М., ОСОБА_2 , у якому з врахуванням уточнень просив визнати припиненим договір іпотеки № 66/07-К від 05 липня 2007 року, укладений між ним та банком, зняти заборону на нерухоме майно та скасувати іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом припинення та скасування заборони на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 5253236 та обтяження іпотекою реєстраційний номер 5252790.

Позов мотивований тим, що банк, скориставшись свої правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, змінив строк дії кредитного договору № 66/07-К від 05 липня 2007 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року стягнено солідарно з нього та поручителя ОСОБА_2 заборгованість по вказаному кредитному договору у розмірі 371 426 грн 92 коп. Рішення суду набрало законної сили 25 липня 2012 року, видано виконавчий лист № 2/1609/1229/2012, заборгованість за вказаним судовим рішенням погашена в повному розмірі, тому зобов`язання за кредитним договором № 66/07-К від 05 липня 2007 року, забезпечене договором іпотеки, припинене належним виконанням, унаслідок чого припинено зобов`язання за договором іпотеки № 66/07-К від 05 липня 2007 року.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 22 травня 2017 року в задоволенні первісних позовних вимог уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М. А. відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні первісного позову, виходив з того, що після дострокового стягнення всієї суми заборгованості у судовому порядку строк дії кредитного договору закінчився, право нараховувати проценти за користування кредитом та неустойки припинилося. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року в повному обсязі виконане 23 вересня 2016 року.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання за іпотечним договором припиненні належним виконанням основного зобов`язання за кредитним договором.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2017 року рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 травня 2017 рокузалишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову та наявності підстав для задоволення зустрічного позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У березні 2018 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіна М. А., звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що незважаючи на наявність судового рішення від 11 червня 2012 року про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, ОСОБА_1 погашав наявну заборгованість нерегулярними платежами у зв`язку з чим банк продовжив нараховувати проценти за користування кредитними коштами і борг продовжував зростати. Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором здійснений ОСОБА_1 23 вересня 2016 року, рішення про стягнення заборгованості ухвалене 11 червня 2012 року, тобто з 11 червня 2012 року по 23 вересня 2016 року позичальник продовжував користуватися кредитним коштами. Висновок судів щодо припинення дії іпотечного договору є помилковим, оскільки термін дії кредитного договору встановлено до 04 липня 2027 року, зобов`язання за ним не виконані в повному обсязі, тому дія іпотечного договору не припинилась.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів

У серпні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_1 , у якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Посилається на те, що банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, яка стягнута рішенням суду від 11 червня 2012 року. Заборгованість за вказаним рішенням суду погашена. Зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором припинені належним виконанням.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції. Зупинено дію рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 травня 2017 року в частині визнання припиненим договору іпотеки, зняття заборони на нерухоме майно та скасування іпотеки до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У грудні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

05 липня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 66/07-К, згідно умов якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000 доларів США для придбання у власність нерухомого майна на строк до 04 липня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 66/07-К від 05 липня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 66/07-К, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О. М. за реєстровим № 3785, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 66/07-К від 05 липня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 липня 2007 року укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання про солідарну відповідальність перед кредитором за виконання позичальником умов кредитного договору.

У жовтні 2010 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 66/07 від 05 липня 2007 року, яка станом на 08 червня 2012 року становила 371 426 грн 92 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року, яке набрало законної сили 25 липня 2012 року, позовні вимоги задоволено, стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 66/07-К від 05 липня 2007 року у розмірі 371 426 грн 92 коп.

За вказаним рішенням банк отримав виконавчий лист, пред`явив його до виконання та ОСОБА_1 погашав заборгованість за рішенням суду в межах виконавчого провадження, здійснив останній платіж 23 вересня 2016 року.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2015 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відмовлено у стягненні додатково нарахованої суми заборгованості, оскільки рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року фактично виконано, залишок заборгованості за виконавчим листом становить 63 761 грн 10 коп.

23 вересня 2016 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року виконане у повному обсязі.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином суди попередніх інстанцій, розглядаючи та вирішуючи позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки заборгованість за указаним кредитним договором достроково стягнена за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року і яка погашена в повному обсязі 23 вересні 2016 року, що свідчить про припинення кредитного зобов`язання й зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер та унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги про те, що кредитний договір не припинений, оскільки строк його дії визначений до 04 липня 2027 року, та те, що позичальник продовжував використовувати кредитні кошти після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості, є безпідставними, оскільки рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року достроково стягнено всю заборгованість за указаним кредитним договором у сумі 371 426 грн 92 коп., тобто змінено строк виконання зобов`язань за кредитним договором, після якого банк має права лише на нарахування сум, які передбачені статтею 625 ЦК України.

Такий висновок повністю узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16.

Інші доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння заявником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2018 року зупинено дію рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 травня 2017 року в частині визнання припиненим договору іпотеки, зняття заборони на нерухоме майно та скасування іпотеки до закінчення касаційного провадження, тоді як, касаційне провадження у справі закінчено, то дія вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіна Марина Анатоліївна, залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 22 травня 2017 року в частині визнання припиненим договору іпотеки, зняття заборони на нерухоме майно та скасування іпотеки.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов