Номер провадження: 22-ц/813/2560/20
Номер справи місцевого суду: 510/233/16-ц
Головуючий у першій інстанції Сорокін К.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року, ухваленого під головуваннямсудді Сорокіна К.В.,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 2,2790 га, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯИ № 192772, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.12009 р., зареєстрованого за № 726 а Реєстрі Ренійської районної державної нотаріальної контори, бланк серії НОМЕР_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 1,00 га, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯУ № 660764, виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 25.01.2006 р. № 39/А-2006. Визнати за ОСОБА_2 право власності на майновий пай члена КСП «Анадол» (Одеська область, Ренійський район, с. Долинське), що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06722 від 10.09.2009 р., виданого Долинською сільрадою Ренійського району Одеської області.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої, відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: право власності на земельну ділянку площею 2,2790 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯИ № 192772, право власності на земельну ділянку площею 1,00 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 22.11.2007 р. серії ЯЕ № 660764 та право власності на майновий пай члена СВК «Анадол» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ОД-ХХ № 06722 від 10.09.2009 р.

За життя, ОСОБА_3 , залишила заповідальне розпорядження, згідно якого, земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2790 га заповіла ОСОБА_2 .

Також, позивач зазначив що, спадкоємці першої, другої та третьої черги у ОСОБА_3 відсутні, тому у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а ОСОБА_2 із спадкодавцем до відкриття спадщини були, більше п`яти років, пов`язані спільним побутом. Позивач обробляв город, допомагав із сплатою комунальних платежів та вирішенням інших побутових проблем, а дружина позивача прала та готувала їжу для ОСОБА_3 .

У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після спливу шестимісячного строку із дня відкриття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Встановлений факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки, розміром 2,2790 га, розміром 1,00 га, що належали померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯИ № 192772, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯУ № 660764.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на майновий пай члена КСП «Анадол», що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06722 від 10.09.2009 р., виданого Долинською сільрадою Ренійського району Одеської області.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити вимоги ОСОБА_2 частково, а саме визнати за ОСОБА_2 право власності наземельну ділянку розміром 2,2790 га на території Долинської сільської ради, на підставі державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку, в іншій частині позовних вимог відмовити.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року було визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на майновий пай члена КСП «Анадол» (Одеська область, Ренійський район, с. Долинське), що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06722 від 10.09.2009 р., виданого Долинською сільрадою Ренійського району Одеської області та земельну ділянку розміром 1,0001 га, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯУ № 660764. Крім того зазначав, що ОСОБА_2 не є родичем померлої, не проживав та не вів спільне господарство разом з нею, з цих підстав вважає що ОСОБА_2 не має права на спадкування майна, яке не охоплене заповітом.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено головуючого суддю Калараша А.А. зі складом колегії суддів (а.с. 73).

Ухвалою суду справа призначена до розгляду.

Відповідно до Указу Президента України від 07.05.2019 року суддя Калараш А.А. відрахований зі штату судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з призначенням на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільній суд.

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів (а.с. 87).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 травня 2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 була прийнята до провадження та призначена до розгляду (а.с. 89-90).

Справа призначалась до розгляду у судові засідання на 23.10.2019 року, 18.03.2020 року, 01.07.2020 року, однак її розгляд було відкладено з об`єктивних причин.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З січня 2019 року по серпень 2020 року внаслідок автоматизованого розподілу в провадження судді Комлевої О.С. надійшло понад 1000 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває у провадженні суду апеляційної інстанції з січня 2018 року (а.с. 50).

Сторони про розгляд справи на 05 серпня 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 115-119 ).

Від голови Долинської сільської ради та ОСОБА_1 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 120 -121, 122-123).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (06 серпня 2020 року).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є спадкоємцем четвертої черги після смерті померлої ОСОБА_3 , на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,00 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 660764 та майнового паю члена СВК «Анадол» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ОД-ХХ № 06722 від 10.09.2009 року.Факт спільного проживання спадкодавця та позивача протягом останніх п`яти років підтверджується протоколом опиту ОСОБА_3 за її згодою у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 09.06.2017 року, згідно якого ОСОБА_3 підтвердила факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3 , більше п`яти років до її смерті, оскільки вона була похилого віка, потребувала догляду, вони були пов`язані спільним побутом, ОСОБА_2 обробляв город, допомагав зі сплатою комунальних платежів, його дружина готовила та прала, організацією похорон займався ОСОБА_2 .

Однак, з таким висновком колегія судді не погоджується в повній мірі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 ,що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського управління юстиції в Одеській області від 08.07.2015 року (а.с. 6).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: право власності на земельну ділянку площею 2,2790 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯИ № 192772, право власності на земельну ділянку площею 1,00 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 22.11.2007 р. серії ЯЕ № 660764 та право власності на майновий пай члена СВК «Анадол» на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ОД-ХХ № 06722 від 10.09.2009 року.

Померлій ОСОБА_3 на праві власності належало:

- житловий будинок із надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 ;

- майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 728 від 12.03.2009 року;

- земельна ділянка площею 0,1323 га (із кадастровим номером :02:002:0190) розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі свідоцтва про право власності №18639794 від 05.03.2014 року;

- земельна ділянка площею 0,40 га (із кадастровим номером :01:004:0127) розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення особистого селянського господарства на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 724 від 12.03.2009 року;

- земельна ділянка площею 2,2790 га (із кадастровим номером :01:005:0257) розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 192772 від 01.12.2009 року;

- земельна ділянка площею 1,0001 га (із кадастровим номером :01:004:0269) розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 660764 від 22.11.2007 року.

Під час життя ОСОБА_3 залишила заповідальне розпорядження, згідно якого земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2790 га заповіла ОСОБА_2 , який є позивачем по справі, таким чином спадкоємство на дану земельну ділянку здійснюється за заповітом на інше спадкове майно за законом.

Оскаржуваним судовим рішенням від 20 червня 2017 року,встановлено факт проживання ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а також визнано право власності:

- на земельну ділянку (кадастровий номер :01:005:0257) розміром 2,2790 га, що належали померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯИ № 192772, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.12009 р., зареєстрованого за № 726 а Реєстрі Ренійської районної державної нотаріальної контори, бланк серії НОМЕР_1 ;

- на земельну ділянку (кадастровий номер :01:004:0269) розміром 1,00 га, що належали померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯУ № 660764, виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 25.01.2006 р. № 39/А-2006;

- на майновий пай члена КСП «Анадол» (Одеська область, Ренійський район, с. Долинське), що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06722 від 10.09.2009 р., виданого Долинською сільрадою Ренійського району Одеської області.

Також судом встановлено, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року, за ОСОБА_1 визнано в порядку спадкування за законом право власності на:

- житловий будинок із надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 ;

- майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 728 від 12.03.2009 року;

- земельну ділянку площею 0,1323 га (із кадастровим номером :02:002:0190), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі свідоцтва про право власності №18639794 від 05.03.2014 року;

- земельну ділянку площею 0,40 га (із кадастровим номером :01:004:0127), розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 724 від 12.03.2009 року;

- земельну ділянку площею 1,0001 га. (із кадастровим номером :01:004:0269), розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 660764 від 22.11.2007 року, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 30 травня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_3 на випадок смерті розпорядилась належним їй майном та ІНФОРМАЦІЯ_3 року залишила заповіт своїм донькам: ОСОБА_4 та ОСОБА_5

08.05.2015 року ОСОБА_5 прийняла спадщину за заповітом, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_3 (заява від 08.05.2015 р., зареєстрована в реєстрі за №33), проте 12 червня 2015 року ОСОБА_5 відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1 (заява від 12.06.2015 р., зареєстрована в реєстрі за №45).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , поза увагою суду залишилась та обставина, що судовим рішенням від 30.05.2017 року право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Анадол» с. Долинське Ренійського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 728 від 12.03.2009 року, на земельну ділянку площею 1,0001 га (із кадастровим номером :01:004:0269), розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 660764 від 22.11.2007 року, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано за ОСОБА_1 .

Суд при розгляді справи на наведене уваги не звернув, у зв`язку з чим не визначив коло спадкоємців після смерті спадкодавця, тобто не вжив відповідних заходів для перевірки наявності інших спадкоємців та розглянув справу за участю неналежного відповідача.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Оскільки, при вирішенні справи, суд допустився порушень матеріального та процесуального права, а на стадії апеляційного провадження цивільно-процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі в справі відповідачів та співвідповідачів, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , не встановив коло спадкоємців, розглянувши справу та визнавши право власності, на майно, яке вже за рішенням того ж суду 30.05.2017 року вже було визнано за особою, яка не була залучена до участі у справі.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині встановлення факту проживання ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , та визнання за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 1,00 га, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯУ № 660764, виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 25.01.2006 р. № 39/А-2006 та визнання права власності на майновий пай члена КСП «Анадол» (Одеська область, Ренійський район, с. Долинське), що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06722 від 10.09.2009 р., виданого Долинською сільрадою Ренійського району Одеської області.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовною заявою до належного відповідача з урахуванням вимог щодо предметної та суб`єктної юрисдикції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання право власності на земельну ділянку розміром 1,00 га, визнання права власності на майновий пай члена КСП «Анадол» скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволені позову ОСОБА_2 про встановлення факту проживання ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 більше п`яти років до часу відкриття спадщини, про визнання за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 1,00 га, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 09.11.2009 р. серії ЯУ № 660764, виданого на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації від 25.01.2006 р. № 39/А-2006, про визнання права власності на майновий пай члена КСП «Анадол» (Одеська область, Ренійський район, с. Долинське), що належав померлій ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД ХХ № 06722 від 10.09.2009 р., виданого Долинською сільрадою Ренійського району Одеської області відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06 серпня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк