П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2020року м. Київ

Справа № 754/1615/13-ц

Провадження: № 22-ц/824/9463/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Грушовець Аліни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 07 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Галась І.А.,

за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання

у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків,

в с т а н о в и в :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на його, ФОП ОСОБА_1 , користь матеріальну шкоду у розмірі 196319,00 грн та судовий збір у розмірі 2945,20 грн. На підставі вказаного рішення Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-1615/13 від 25.02.2014 року. Вказує, що після отримання виконавчого листа він звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва із заявою про відкриття провадження. 14.03.2014 року державним виконавцем Вахрушевою Р.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №42442569. Дане виконавче провадження знаходилось на розгляді у відділі у період з 14.03.2014 року по 29.06.2016 року. 29.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Вважає, що протягом всього періоду дії виконавчого листа, державним виконавцем не вживалося належних заходів для примусового стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_2 . Вказує, що ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, ні жодного іншого листа від Деснянського районного відділу ДВС м. Києва він не отримував. Від державного виконавця Вахрушевої P.M. йому стало відомо, що виконавчий лист йому було відправлено, однак підтвердження такого відправлення відсутні. Зазначав, що кінцевим терміном пред`явлення виконавчого листа до виконання було 29.06.2019 року. 15.08.2018 року він, ОСОБА_1 , звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, яку було задоволено та видано дублікат виконавчого листа. Окрім того, зазначає, що з метою з`ясування всіх обставин виконавчого провадження, 17.01.2020 року ним було подано заяву про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, однак, матеріали виконавчого провадження №42442569 в архіві відповідного відділу Державної виконавчої служби були відсутні, що, на його думку, свідчить про їх втрату. Також вказував, що він не міг у встановлений законом строк стягнути кошти з боржника через бездіяльність державного виконавця. Станом на подання даної заяви, йому стало відомо про те, що боржник є офіційно працевлаштованою, має стабільний заробіток, зареєстроване майно, тобто, є платоспроможною та має можливість виконати рішення суду. Посилаючись на викладені обставини справи, представник заявника просив суд поновити строк для пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальної шкодиу розмірі 196 319,00 грн. та судового збору у розмірі 2945,20 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 травня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Грушовець А.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що дане судове рішення прийняте з істотними порушеннями норм права, просила скасувати ухвалу суду та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги ОСОБА_1 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що строк пред`явлення виконавчого листа закінчився 29.06.2019 року, а тому заявник виявив бажання поновити строки для пред`явлення виконавчого листа. З метою з`ясування всіх обставин виконавчого провадження, 17.01.2020 року ОСОБА_1 будо подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, однак останній отримав відповідь про те, що дані матеріали в архіві відсутні.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Грушовець А.С. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, та просила її задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2013 року в задоволені позовних вимог фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. Стягнуто з Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2119 грн. 65 коп.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 листопада 2013 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 196319 грн. та судовий збір у розмірі 2945 грн. 20 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2013року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; проживає: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; проживає: АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що неналежне виконання державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчого листа та, як наслідок, винесення постанови від 29.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, не є підставою для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Окрім того, суду заявником не надано жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання, який завником отримано на підставі ухвали суду від 27.07.2018 року, оскільки сам заявник зазначив, що кінцевим терміном пред`явлення виконавчого листа до виконання було 29.06.2019 року.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадку, коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 17.4. Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така ж правова позиції викладена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15 та від 21 січня 2019 року у справі №916/215/15-г).

Враховуючи викладене, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 у травні 2018 року звернувся до суду з питання про видачу дублікату виконавчого листа у справі №2-1615/13, 754/1615/12-ц, виданого на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31.05.2013 року з тих підстав, що вказаний виконавчий документ було втрачено державним виконавцем.

Ухвалою Деснянського районного суду від 27 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа задоволено (т. 2 а.с.4-6).

Дублікат виконавчого листа отриманий заявником особисто 21 серпня 2018 року (т. 2 а.с. 8).

Тобто, дублікат виконавчого листа був отриманий заявником у межах строку,встановленого для пред`явлення його до виконання.

В той же час, у лютому 2020 року ОСОБА_1 , порушуючи перед судом питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, особисто зазначив, що йому відомо про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув 29.06.2019 року, тобто, через 10 місяців після отримання ним дубліката виконавчого листа.

Матеріали справи не містять будь-яких даних про пред`явлення чи не пред`явлення дубліката виконавчого листа до повторного виконання. Заявником таких обставин також не наведено ні у заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, ні в апеляційній скарзі.

Неналежне виконання державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 196319 грн та судового збору у розмірі 2119,65 грн, та послідуюче винесення постанови від 29.06.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, не може вважатися поважною причиною для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Окрім того, заявником такі дії державного виконавця в судовому порядку оскаржені не були.

Також колегія суддів зважає на те, що відсутність даних про повторне пред`явлення дублікату виконавчого документу, контроль, звернення в період виконання судового рішення до відповідного відділу виконавчої служби тощо вказують на те, що заявник не вживав активних дій щодо реалізації своїх прав як стягувача у виконавчому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про те, що наведені заявником обставини щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не можна визнати поважними, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення ним процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як і не вказано те, що зазначені обставини пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій, виникли об`єктивно, незалежно від його волі.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Грушовець А.С. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 07 травня 2020 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Грушовець Аліни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 07 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2020 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль