17.01.2020
Справа № 720/2727/19
Провадження № 4-с/720/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність Новоселицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, в якій просила:

1. Визнати дії Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, щодо закриття виконавчого провадження № В-1 за виконавчим листом № 2-275 від 31 травня 2000 року, виданого Новоселицьким райсудом, про стягнення аліментів з платника-боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - неправомірними.

2. Визнати бездіяльність Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, щодо не нарахування заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання їх сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 15 жовтня 2014 року по 18 березня 2018 року - неправомірною.

3. Зобов`язати Новоселицький РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області нарахувати та видати довідку розрахунок заборгованості по сплаті аліментів боржником ОСОБА_2 за період з 15 жовтня 2014 року по 18 березня 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання їх сина ОСОБА_4 , а також вчинити інші передбачені законодавством дії щодо забезпечення та стягнення відповідних платежів аліментів.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, направивши до суду заяву, в якій просили розглянути скаргу та задовольнити її у їх відсутності.

Представник Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області направила на адресу суду відзив, в якому скаргу не визнала. Зазначила, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень зазначене скаржником провадження станом на 08 січня 2020 року не зареєстровано, з причин чого державним виконавцем не могло бути винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Оскільки, станом на дату видачі вказаного виконавчого листа автоматизованої системи виконавчих проваджень не існувало, то саме з цих причин Новоселицькому РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області не було відомо про виконавче провадження, яке стосується скаржника, окрім цього не виключає можливості, що зазначене виконавче провадження могло бути втраченим при перенесенні до системи «АСВП». Просила відмовити у скарзі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-275 від 31 травня 2000 року, виданого Новоселицьким райсудом було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 04 травня 2000 року до його повноліття.

З довідки Новоселицького РУЮ ВДВС № 3115 від 21 червня 2005 року вбачається, що вищевказаний виконавчий документ поступив на виконання до відділу 14 січня 2002 року, також зазначено, що станом на 21 червня 2005 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів на суму 1813 гривень 85 копійок.

Відповідно до довідки-розрахунку в/п № В-1 виданою Новоселицьким ВДВС Новоселицького РУЮ, станом на 15 жовтня 2014 року заборгованість по виплаті аліментів боржника ОСОБА_2 становить 14712 гривень 15 копійок.

З довідки № 14.11-24/16217 від 18 листопада 2019 року Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області вбачається, що станом на 14 листопада 2019 року згідно даних «АСВП» виконавчі документи щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на виконанні не перебувають, разом з тим з наданого представником Новоселицького РВ ДВС відзиву на скаргу відомо, що виконавчого провадження про стягнення аліментів на користь ОСОБА_6 не зареєстровано, у зв`язку із чим відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження не було винесено, а тому приймаючи до уваги вищенаведене та те, що скаржником не було додано до скарги будь-яких доказів щодо закриття виконавчого провадження то в цій частині вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо вимог про бездіяльність Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору-судом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Повне виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що звертає увагу Конституційний Суд України (абзац другий п. 3 мотивувальної частини рішення КС України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

Право на отримання кінцевого результату є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод, а обов`язкове виконання судового рішення складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно з змістом статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

У відповідності до ч. 1 ст. 370 ЦПК України (в редакції діючої на час виникнення правовідносин) зазначено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця, приватного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа.

Відповідно до ст. 451 ч. 2 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом були перевірені доводи заявника ОСОБА_1 про бездіяльність Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області щодо не нарахування за період з 15 жовтня 2014 року по 18 березня 2018 року заборгованості по сплаті аліментів, які присуджені до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ..

Враховуючи, що Новоселицьким РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області виконавче провадження за вказаним виконавчим листом було втрачено, а також те, що з даного приводу відповідного подання державного виконавця щодо видачі його дублікату до суду не надходило, на даний час судове рішення не виконано та державним виконавцем не вживаються дії щодо його виконання, чим порушується права та законний інтерес заявника (стягувача), суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та задоволення її в цій частині.

В частині визнання неправомірними дій Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області щодо закриття виконавчого провадження № В-1 за виконавчим листом № 2-275 від 31 травня 2000 року слід відмовити, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів закриття державним виконавцем вказаного виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 7, 11, 18, 40, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447 - 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області щодо не нарахування за період з 15 жовтня 2014 року по 18 березня 2018 року заборгованості по сплаті аліментів, які присуджені до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Новоселицький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області нарахувати та видати довідку розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 15 жовтня 2014 року по 18 березня 2018 року, які присуджені до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вчинити інші передбачені законодавством дії щодо забезпечення та стягнення відповідних платежів - аліментів.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ляху Г.О.