КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Орєхов О.І.
Номер провадження № 22-ц/824/3563/2020
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Яворського М.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану представником Півтораком Тарасом Олеговичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «Альфа-Банк» вперше подав апеляційну скаргу 16 жовтня 2019 року, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року залишено без руху у зв`язку із необхідністю доплати судовий збір у розмірі 722 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» повернуто апелянту у зв`язку із не усуненням недоліків.

10 січня 2020 року засобами поштового зв`язку представник АТ «Альфа-Банк» - Півторак Т.О. вдруге подав апеляційну скаргу, проте остання не можу бути прийнята до розгляду й має бути відмовлено у відкритті провадження з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 05 вересня 2019 року було ухвалено оскаржуване рішення (а.с.130-137), а 10 вересня 2019 року було виготовлено повний текст (а.с.137).

Копію повного тексту оскаржуваного рішення апелянт отримав 16 вересня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с.139).

В подальшому, АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду із апеляційною скаргою 16 жовтня 2019 року (а.с.140-152) й ухвалою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку із необхідністю доплати судовий збір у розмірі 722 грн (а.с.162).

Копію ухвали Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року банк отримав 21 листопада 2019 року (а.с.164).

У зв`язку із тим, що не було усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не доплачено визначений розмір судового збору, апеляційний суд ухвалою від 17 грудня 2019 року повернув вказану апеляційну скаргу апелянту (а.с.168).

В поданій 10 січня 2020 року апеляційній скарзі представник АТ «Альфа-Банк» - Півторак Т.О. зазначає, що процесуальний строк на подачу апеляційної скарги пропущено з поважних причин, оскільки його було прийнято на роботу до АТ «Альфа-Банк» лише 18 грудня 2019 року, а дану цивільну справу йому як представнику банку було передано 03 січня 2020 року, що, в свою чергу, позбавляло його можливості вжити будь-яких заходів щодо усунення недоліків, які визначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року, а тому вважає, що процесуальний строк на подачу апеляційної скарги пропущено з поважних причин та просить його поновити.

Суд доходить висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження враховуючи наступні підстави.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Так, з матеріалів справи вбачається, що АТ «Альфа-Банк» отримало копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 21 листопада 2019 року й банком не було усунуто недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Так, з тексту апеляційної скарги вбачається, що поважність пропуску строку на апеляційне оскарження полягає в тому, що представника Півторака Т.О. було прийнято на роботу до АТ «Альфа-Банк» лише 18 грудня 2019 року, а дану цивільну справу йому як представнику банку було передано 03 січня 2020 року, що, в свою чергу, позбавляло його можливості вжити будь-яких заходів щодо усунення недоліків, які визначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року.

Апеляційний суд критично ставиться до вказаного твердження, оскільки не сплату судового збору за подачу першої апеляційної скарги не можна вважати поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження. Окрім того, апелянтом не було зазначено в чому саме полягала неможливість усунення недоліків апеляційної скарги для банку у вигляді сплати судового збору у розмірі 722 грн, оскільки на той момент інтереси банку в суді представляв інший представник - Галас П.В .

Поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апелянтом не було зазначено поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року, а зазначені представником причини - неналежна організація роботи з документами в АТ «Альфа банк», не можна вважати такими, що є поважними, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом.

Європейський суд з прав людини зазначає, на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки апелянтом, всупереч вимогам статей 77 - 81 ЦПК України, не надано беззаперечних доказів, на підставі чого суд мав би поновити строк, то апеляційну скаргу слід вважати такою, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та за зазначеною апеляційною скаргою відсутні підстави для відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк», подану представником Півтораком Тарасом Олеговичем, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський