Провадження № 2/163/175/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

12 серпня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Голядинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить постановити рішення про стягнення з ОСОБА_1 15 676,96 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 1 921,00 гривня.

Вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась в Банк з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з цим вона підписала заяву без номера від 07.12.2011 року, згідно з якою отримала кредит в сумі 8 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг.

Банк, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на визначених умовах та в межах кредитного ліміту, свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавала, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 20.05.2019 року у неї перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 15 676,96 гривень, з них: по тілу кредиту - 6 741,16 гривень, по простроченому тілу кредиту - 1 305,33 гривень, по пені за прострочене зобов`язання - 6 207,76 гривень, по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 200,00 гривень, по фіксованому штрафу - 500,00 гривень, по процентному штрафу - 722,71 гривень.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 17.01.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 06.04.2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та висловив згоду на винесення заочного рішення.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі була належним чином повідомлена шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила.

З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ст.ст.247, 280, 281 ЦПК України.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка 07.12.2011 року підписана відповідачем ОСОБА_1 в якості позичальника, вказано, що вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір надання банківських послуг, та виявила бажання отримати платіжну картку "Універсальна" із кредитним лімітом 500,00 гривень.

Тим же способом підтверджено ознайомлення і згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов`язання виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті Банку.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч.1, 2ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором.

Згідно з позовними вимогами позивач заявляє до стягнення з відповідача 15 676,96 гривень заборгованості за кредитом, з яких: по тілу кредиту - 6 741,16 гривень, по простроченому тілу кредиту - 1 305,33 гривень, по пені за прострочене зобов`язання - 6 207,76 гривень, по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень - 200,00 гривень, по фіксованому штрафу - 500,00 гривень, по процентному штрафу - 722,71 гривень.

На підтвердження цих вимог, окрім копії підписаної 07.12.2011 року сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Банк надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", розрахунки заборгованості за договором без номера від 07.12.2011 року та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У позовній заяві позивач вказує про отримання відповідачем кредиту в розмірі 8 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте, згідно підписаної відповідачем анкета-заява сума бажаного кредитного ліміту становить 500,00 гривень. Жодного доказу на підтвердження надання Банком відповідачу кредиту чи встановлення кредитного ліміту в розмірі 8 500,00 гривень матеріали справи не містять.

Анкета-заява містить лише прізвище, адресу, особисті дані відповідача та згоду з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Однак жодних даних про відкриття карткового рахунку та видачу відповідачу кредитної картки, її виду та терміну дії анкета-заява не містить.

Сама по собі вказівка відповідача про її бажання отримати кредитку "Універсальна" не підтверджують факту надання Банком і отримання відповідачем даного виду кредитної картки.

Анкета-заява взагалі не містить жодних істотних умов договору, зокрема, щодо процентної ставки за наданим кредитом, порядку її нарахування, а також можливої відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, порядку нарахування.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" не є належним доказом у справі. У ньому наведено чотири види кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні базові процентні ставки, розміри пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. За яким видом карти, відповідно на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, позивачем не підтверджено і в позові не наведено.

Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мала на увазі і розуміла відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, чи брала вона на себе викладені у них зобов`язання, позивачем суду не надано.

Щодо наданих Банком розрахунків заборгованості, то із них неможливо встановити отримання та використання відповідачем кредитних коштів, здійснення погашення в рахунок яких саме складових і дати виникнення прострочених платежів.

Крім цього, ці розрахунки не є належним і допустимим доказом у спірних правовідносинах. За своїм змістом цей розрахунок є лише складеним в односторонньому порядку аналітичним документом банку, тому не може відповідати визначеним у ст.ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України ознакам доказів у цивільному процесі.

Належними і допустимими доказами виникнення заборгованості за кредитним договором згідно із ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є виписка з карткового рахунку відповідача, якої позивач, маючи процесуальну можливість, суду не надав.

У позовній заяві позивач як на правову підставу заявлених вимог послався на положення ч.1 ст.634 ЦК України, яка визначає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З цього питання в аналогічних спірних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17-ц висловила правову позицію про те, щодо вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про тіло кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, за встановлених у справі обставин та з урахуванням наведеного правового висновку у суду відсутні підстави вважати, що сторони у справі обумовили у письмовому вигляді тіло кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та штрафу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, через не надання позивачем належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, що зазначені в позові, та наявності у нього заборгованості за цим договором, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, а відтак - наявність підстав для його відмови в повному обсязі за недоведеністю заявлених вимог.

Саме по собі неподання відповідачем відзиву на позовну заяву не доводить підставності заявлених Банком вимог, а задоволення позову виключно з цієї підстави буде суперечити закріпленим у ст.3 ЦК України, ст.2 ЦК України засадам справедливості, розумності та верховенства права.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номера від 07.12.2011 року в сумі 15 676 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 96 копійок відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Найменування позивача: АТ КБ "Приватбанк"; місце знаходження: вулиця Грушевського 1Д, місто Київ; код ЄДРПОУ - 14360570.

Ім`я відповідача: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій