441/391/17 2/441/22/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

при секретарі - Цап І.М.

з участю представника позивачки - ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Городок Львівської області справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі продажу житлового будинку недійсним,

в с т а н о в и в:

21.03.2017 представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 можливо колись і мав намір купити житловий будинок у ОСОБА_4 , що знаходиться в с. Вишня Городоцького району Львівської області, однак станом на момент укладення договору купівлі-продажу такого 12.09.1985 він був уже відчужений ОСОБА_3 . При продажі спірного житлового будинку 21.05.1984 з ОСОБА_3 було досягнуто усіх домовленостей і продавцем були отримані грошові кошти в сумі 500 карбованців. Така угода була спрямована на реальне настання правових наслідків. Про існування договору купівлі-продажу будинку від 12.09.1985, укладеного ніби то з ОСОБА_6 , позивачка довідалася із слів ОСОБА_3 із здивуванням. За позовними вимогами доньки ОСОБА_6 ОСОБА_5 , Городоцьким районним судом Львівської області встановлено, що спірний договір посвідчений Вишнянською сільською радою Городоцького району Львівської області і ніби то він підписаний позивачем у присутності секретаря ОСОБА_7 . При цьому вказує, що ОСОБА_4 не була 12.09.1985 у сільській раді з приводу підписання такого договору, підпис, який міститься у графі «продавець», їй не належить.

На підставі викладеного, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку в с. Вишня Городоцького району Львівської області, укладений 12.09.1985 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зобов`язати ОСОБА_5 повернути житловий будинок у с. Вишня Городоцького району Львівської області у володіння ОСОБА_4 з метою нотаріального посвідчення договору з придбання даного житлового будинку з ОСОБА_3 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав вимоги заявленого позову в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому, та просив врахувати пояснення самої позивачки в судовому засіданні.

Представник відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснивши, що згідно спірного договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.09.1985, нотаріально посвідченого секретарем виконкому Вишнянської сільської ради, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_6 купив житловий будинок в с. Вишня на присадибній земельній ділянці розміром 0.05 га. Із тексту договору вбачається, що вказаний житловий будинок належав ОСОБА_4 на підставі запису в по господарській книзі (особовий рахунок господарства № 459), а також, що продаж будинку здійснено за 575 крб., які покупець сплатив ОСОБА_4 повністю при підписанні вказаного договору. При цьому продавець свідчить, що вказаний будинок до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, в спорі під забороною не перебуває. Вказаний договір зареєстровано в реєстрі за № 14. Тобто спірний договір купівлі-продажу будинку укладений та посвідчений згідно чинного на той час законодавства ЦК УРСР 1963 року, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР в редакції від 31.10.1975р., Закону УРСР «Про державний нотаріат» від 25.12.1974р. Щодо посилань в позові представника позивача на те, що вказаний житловий будинок був нібито проданий нею ОСОБА_3 , то вважає такі надуманими та такими, що вводять суд в оману, оскільки згідно ст.227 ЦК УРСР в редакції 1963 року договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. У відповідності до діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства і, зокрема, ст.3 Закону УРСР «Про державний нотаріат», у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, передбачені цим законом, вчиняють виконавчі комітети міських, селищних, сільських рад народних депутатів. З наведених підстав договір купівлі-продажу, укладений ніби то між позивачем та третьою особою, не відповідає встановленій формі і є недійсним, а тому не може братися судом до уваги. Вважає, що ОСОБА_4 вводить суд в оману, оскільки нею фактично був укладений договір із ОСОБА_6 , який відповідає формі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідчений і зареєстрований в реєстрі. Поза тим, перед укладенням спірного договору сторони зверталися із заявами до Вишнянського радгоспу - технікуму і ОСОБА_6 просив виділити йому земельну ділянку в розмірі 0.05 га у зв`язку з купівлею будинку в ОСОБА_4 в с. Вишня, а остання надавала на це свою письмову згоду. Згідно наказу № 163-в від 30.08.1985р. по Вишнянському радгоспі-технікумі ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку в розмірі 0.05 га у зв`язку із купівлею житлового будинку в ОСОБА_4 . Із витягів з погосподарських книг с. Вишня вбачається, що ОСОБА_6 із сімєю почали проживати в житловому будинку в с. Вишня з 1985 року. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.01.2017 за ОСОБА_5 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 , на житловий будинок в АДРЕСА_1 . У визначеному законом порядку ОСОБА_5 зареєструвала своє право власності на вказаний вище житловий будинок. Додала, що згідно висновків експертиз підписи у договорах оригіналах, виконані однією і тією ж особою, тобто продавцем виступала ОСОБА_8 .

Крім цього вважає, що ОСОБА_4 не є належним позивачем, оскільки у своєму позові вона не обґрунтувала, чим порушені її права і законні інтереси оспорюваним договором купівлі-продажу житлового будинку. Визначальним є також те, що ОСОБА_3 , який зі слів позивача ніби то придбав житловий будинок у неї, жодних претензій щодо спірного будинковолодіння не заявляв на протязі 30 років ні до власника будинку ОСОБА_6 , ні до Вишнянської сільської ради, не звертався до суду з приводу вказаного будинку, що черговий раз свідчить про те, що він ніколи не купляв житловий будинок в ОСОБА_4 .. За наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимоги у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Крім того, представником відповідача було подано клопотання про застосування строків позовної давності, яке мотивоване тим, що позивач знала про оспорюваний договір купівлі-продажу ще в 1985 році, оскільки підписувала його в присутності секретаря сільської ради, ще до підписання договору давала письмову згоду на отримання ОСОБА_6 земельної ділянки із Вишнянського радгоспу - технікуму, однак на протязі трьох років вказаного договору не оспорювала, а відтак пропустила встановлений ст.71 ЦК УРСР в ред.1963 року трьохрічний строк позовної давності.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 підтримав вимоги заявленого позову та пояснив, що він давно викупив у позивачки спірний будинок та земельну ділянку, а сім`ї Баляби передав у тимчасове користування. Просив позов задовольнити.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду показали, що ОСОБА_11 не жив у спірному будинку, ОСОБА_7 вказала, що працювала в сільській раді секретарем і договори купівлі-продажу їй відомі, вона їх реєструвала, укладалися зі згоди продавця ОСОБА_12 вона, особисто підписувала договір і спірний будинок продала від свого імені ОСОБА_13 , останній приїхав з сімєю з іншої області. Договори складались у двох екземплярах.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що в спірному будинку жили двоє старших людей та двоє їх дітей Орися і Люба.

Допитана в якості свідка позивачка ОСОБА_4 суду показала, що не пам`ятає чи брала гроші в ОСОБА_3 За життя три рази міняла будинки. Саламаха в спірному будинку не жив. Пояснила, що в сільську раду не ходила.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 суду показав, що договір викликав у нього сумнів, вважає такий не правдивий з огляду на те, що саме він придбав у ОСОБА_4 спірний будинок у 80 х роках за 500 рублів однак, ніяких письмових договорів не укладав.

Допитана в судовому засіданні експерт Сех Г.А. підтримала висновки експертиз.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, експерта, свідків, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що 12 вересня 1985 року в с. Вишня Городоцького району Львівської області був укладений договір купівлі-продажу будинку, за яким ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_6 купив належний продавцю ОСОБА_4 жилий будинок, який належить їй на праві особистої власності і знаходиться в с. Вишня Городоцького району Львівської області на присадибній ділянці розміром 0.05 га. Згідно п.2 договору цей житловий будинок належить продавцю ОСОБА_4 на підставі запису в погосподарській книзі № 11, особовий рахунок 459, виконкому Вишнянської сільської ради народних депутатів, що підтверджується довідкою цього виконкому від 12.09.1985 № 14. В п.5 договору вказано, що продавець свідчить, що вказаний будинок до цього часу нікому іншому не проданий, не подарований, в спорі і під забороною не перебуває. Договір підписано обома сторонами, 12.09.1985 посвідчено секретарем виконкому Вишнянської сільської ради народних депутатів Данило М.І. та зареєстровано в реєстрі за № 14 (а.с.25).

Витягом з Наказу № 163-в по Вишнянському радгоспі-технікумі від 30.08.1985 підтверджується, що ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку в розмірі 0.05 га в зв`язку з купівлею житлового будинку в ОСОБА_4 в с. Вишня на підставі його заяви та заяви-згоди ОСОБА_4 (а.с.26).

Згідно записів по господарських книг с. Вишня Городоцького району Львівської області за 1986-1990рр., 1991-1995рр., 2011-2015рр., 2016-2020рр., ОСОБА_6 проживав у житловому будинку в АДРЕСА_1 , з 1985 року до дня смерті, після його смерті в цьому житловому будинку проживала його дружина ОСОБА_14 , після її смерті відповідач ОСОБА_5 .

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.01.2017 у цивільній справі № 441/1264/16-ц за ОСОБА_5 визнано в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як встановлено рішенням суду, відповідно до договору купівлі-продажу від 12.09.1985 батько позивачки придбав дерев`яний житловий будинок по АДРЕСА_1 , який складається з однієї кімнати і кухні, загальною житловою площею 16 м. кв., підсобні будівлі: сарай та огорожа. Продавець у договорі засвідчив, що вказаний будинок нікому іншому не проданий, не подарований, в спорі чи під забороною не перебуває. За життя ні батько, ні мати ОСОБА_5 , які були зареєстровані і до дня смерті проживали в АДРЕСА_1 не зареєстрували право власності на вказаний житловий будинок (а.с.22-24).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 81215125 від 24.02.2017 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі рішення суду (а.с.24).

Ухвалою судді від 23.10.2017 про забезпечення позову за заявою представника позивача ОСОБА_15 було накладено арешт на вищевказане будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.68-71)

19.02.2018 ухвалою Городоцького районного суду Львівської області (а.с.100-101) по справі призначено судову почеркознавчу (графологічну) експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково дослідного інституту судових експертиз.

Згідно висновку судової почеркознавчої (графологічної) експертизи №1644 від 13.06.2018, який в судовому засіданні підтвердила експерт, підписи від імені ОСОБА_4 розташовані у графі «Підписи» після слова «покупець» на зворотній стороні оригіналу договору купівлі-продажу будинку, що знаходиться в селі Вишня Городоцького району Львівської області, укладеного 17 серпня 1985 року між Тимань та Драгулою посвідченого секретарем виконкому Вишнянської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі № 10 та у графі «підписи», після слова «продавець» на лицевій стороні оригіналу договору купівлі-продажу будинку, що знаходиться селі Вишня Городоцького району Львівської області, укладеного 12 вересня 1985 року між Балябою та Драгулою посвідченого секретарем сільської ради та зареєстрованого в реєстрі № 14 виконані однією особою (а.с.113-114).

Ухвалою суду від 16.11.2018 призначено додаткову експертизу, якою підтверджується, що підписи на лицевій стороні обох примірників договору купівлі продажу будинку, укладеного 12 вересня 1985 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виконані однією особою (висновок експерта №6086 від 27.12.2018) (а.с.132-133)

На час укладення спірного договору купівлі-продажу діяли норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За вимогами ст.44 ЦК УРСР 1963 року повинні укладатися у письмовій формі угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Згідно ст.227 цього кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. У статті також зазначалось, що недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 3 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 р., що діяв на час укладення спірного договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями в с. Вишня Городоцького району Львівської області, нотаріальні дії в державних нотаріальних конторах вчиняли державні нотаріуси (старші державні нотаріуси, заступники старших державних нотаріусів, державні нотаріуси).

Означеною статтею передбачалось, що у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, нотаріальні дії, передбачені Законом СРСР «Про державний нотаріат» та цим Законом, вчиняли виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Крім того, зазначений Закон встановлював, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого Комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення нотаріальних дій.

Стаття 14 цього Закону визначала перелік нотаріальних дій, які здійснюють виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, а саме: відповідно до п. 2 на них покладено обов`язок посвідчення угод (договорів, довіреностей та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.

З урахуванням того, що матеріалами справи доводиться підписання договору в графі «продавець» ОСОБА_4 , секретар виконкому Вишнянської сільської ради Данило М.І., яка посвідчувала спірний договір і в присутності якої він підписувався обома сторонами, підтвердила факт підписання такого позивачем, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що житловий будинок на момент укладення спірного договору уже був відчужений ОСОБА_3 , в суд надано не було, форма та зміст договору відповідали вимогам законодавства до такого виду договорів, яке діяло на той час, суд не знаходить підстав для визнання такого договору недійсним з підстав, що зазначені у позові.

Суд не приймає доводи представника позивача та третьої особи в тому, що в судовому засіданні позивачка підтвердила продаж будинку Саламасі, з огляду на те, що позивачка особа похилого віку і в суді пояснила, що не пам`ятає договорів та їх укладання. Її покази спростувала свідок ОСОБА_7 .

При цьому суд приймає до уваги заяву представника відповідача про застосування позовної давності до даних правовідносин та визнає, що термін такої позивачем пропущено, оскільки згідно висновку судової почеркознавчої експертизи ОСОБА_4 підписувала спірний договір купівлі - продажу будинку 12.09.1985, відтак знала про його наявність з цього часу, заяву в суд подано 21.03.2017, тобто із пропуском встановленого ст.71 ЦК України в ред.1963 року строку позовної давності. Проте з огляду на роз`яснення, дані в п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009р. "Про судове рішення у цивільній справі", підставою для відмови у позові слід вважати безпідставність позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку від 12.09.1985 відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути житловий будинок у с. Вишня Городоцького району Львівської області у володіння ОСОБА_4 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Так, ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові на позивача.

На підставі ст.ст.47, 227 ЦУК УРСР в ред. 1963р., ст.ст.3, 14 Закону СРСР «Про державний нотаріат», керуючись ст.ст.4,10, 12, 43, 60, 81, 114, 209, 247, 258-259,263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 третя особа ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку у селі Вишня Городоцького району Львівської області від 12 вересня 1985 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.02.2020.

СуддяН. І. Яворська