Справа № 196/1320/19
№ провадження 2/196/142/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участю секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 25.02.2019 року). На день смерті вона була зареєстрована та постійно проживала з ним та його сім`єю (дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому 06 березня 1992 року Китайгородською сільською Радою Царичанського району шлюбі з його батьком ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належав спадкодавцю на підставі Витягу про державну реєстрацію прав від 20.12.2010 року.

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. із заявою про прийняття спадщини.

Проте, звернувшись 20.09.2019 року до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою від 20.09.2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю в нього документів для встановлення родинних відносин зі спадкодавцем.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області від 08.08.2019 року №2230 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та постійно мешкала з 18 грудня 1992 року і по день смерті за адресою: АДРЕСА_3 та на день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 з 13 листопада 1997 року і по цей час; ОСОБА_3 з 13 листопада 1997 року і по цей час; ОСОБА_4 з 21 лютого 2018 року і по цей час.

Таким чином, він є єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , який проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 , були пов`язані зі спадкодавцем спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, або спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині немає.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом він не має можливості отримати, а тому був вимушений звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1264 ЦК України, прохає суд встановити факт його проживання однією сім`єю більше п`яти років разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.

Свідок ОСОБА_6 в підготовчому засіданні пояснила, що з померлою ОСОБА_2 перебувала у тривалих дружніх відносинах, добре знала її сім`ю. Дійсно позивач ОСОБА_1 постійно проживав з померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_7 в підготовчому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача та померлої ОСОБА_2 , добре та тривалий час знає їх сім`ю. Дійсно позивач ОСОБА_1 постійно проживав з померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_4 .

Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.

Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 25.02.2019 року). На день смерті вона була зареєстрована та постійно проживала з позивачем та його сім`єю (дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому 06 березня 1992 року Китайгородською сільською Радою Царичанського району шлюбі з батьком позивача - ОСОБА_5 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області).

За життя ОСОБА_2 заповіту не складала.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належав спадкодавцю на підставі Витягу про державну реєстрацію прав від 20.12.2010 року (а.с.17).

У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. із заявою про прийняття спадщини.

Проте, звернувшись 20.09.2019 року до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою від 20.09.2019 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю в нього документів для встановлення родинних відносин зі спадкодавцем.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області від 08.08.2019 року №2230 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та постійно мешкала з 18 грудня 1992 року і по день смерті за адресою: АДРЕСА_3 та на день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 з 13 листопада 1997 року і по цей час; ОСОБА_3 з 13 листопада 1997 року і по цей час; ОСОБА_4 з 21 лютого 2018 року і по цей час (а.с.7).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст.1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, виходячи з наведеного, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 породжує для позивача юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права, іншої можливості встановити цей факт позивач не має.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, який просить встановити позивач, підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні, згідно яких позивач ОСОБА_1 дійсно постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за Законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляв, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, задовольнити в повному обсязі.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав за адресою: АДРЕСА_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 25.02.2019 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем с.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав на підставі Витягу про державну реєстрацію прав від 20.12.2010 року.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 03 лютого 2020 року.

Головуюча: О.М.ГУДИМ