ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 2-5602/10

провадження № 22-ц/818/2538/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря:.Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

заінтересована особа: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зобов`язання привести кредитний договір у відповідність до вимог законодавства та встановити валюту кредиту у гривні

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 11 вересня 2019 року у складі судді Губської Я.В., -

в с т а н о в и в :

03.09.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі за текстом - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося у суд з заявою, в якій просило замінити стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому листі № 2-5602/10/17.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 11 вересня 2019 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» на правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо виконання рішення Київського районного суду м. Харкова у справі № 2-5602/10/17.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ « ФК «Довіра та Гарантія».

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час, місце розгляду заяви; зазначає, що у суду не було підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні , оскільки ані заявником, ані ТОВ «ОТП «Факторінг Україна» не було надано до суду доказів щодо правонаступництва у спірних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скарг ТОВ«ФК «Довіра та Гарнатія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що факт заміни кредитора встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів які додані до заяви про заміну стягувача, також зазначає, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є кредитором за кредитним договором №СL704/089/2008 від 01.07.2008 який укладено між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 на підставі договору факторингу від 31.01.2018, який укладено між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», первісний кредитор ПАТ «ОТП Банк» був залучений до участі у справі в суді першої інстанції та жодних заперечень щодо заміни кредитора до суду не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача суд першої інстанції прийшов до висновку, що відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, а отже усі права кредитора за кредитним договором № СL704/089/2008 від 01.07.2008 р. до ОСОБА_1 на теперішній час належать не ПАТ «ОТП Банк», а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Крім того, судом зазначено, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи.

Главою 7 «Судові виклики і повідомлення» розділу І ЦПК України визначений порядок повідомлення учасників справи про судовий розгляд справи.

Відповідно до частин 2, 5, 8статті 128 ЦПК Українисуд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що судова повістка про виклик до суду на судове засідання призначене на 11.09.2019, відповідачу ОСОБА_1 , направлялася за адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою його місця реєстрації: АДРЕСА_2 . (а.с. 239 т. 1).

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з11 вересня 1997 року та відповідно достатті 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

За таких підстав вважати, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, призначений на 26 травня 2017 року, немає, що є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Щодо висновку суду про задоволення заяви про заміну стягувача виконавчого провадження..

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2010 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №CL 704/089/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270316,35 грн.. А також, витрати по сплаті судового збору 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., усього 1820 грн. ( а.с. 122-125 т. 1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2011 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилено, рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2010 року залишено без змін. (а.с. 165-166 т. 1).

31 січня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна»( Клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (Фактор) укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого Клієнт передає Фактору право грошової вимоги, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, стає кредитором за кредитними договорами ( п. 1.1.)(а.с. 226-228 т. 1).

Згідно витягу Додатку № 1 до Договору факторингу, право грошової вимоги за Кредитним договором № СL704/089/2008 від 01.07.2008, укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк», перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». (а.с.229 т. 1).

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 23.08.2019 Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ 04.09.2017 відкрито виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 де стягувачем є ПАТ «ОТП Банк» ( а.с. 233 т. 1)

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, а зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача повинно відповідати змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, необхідно ураховувати, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сил, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування и, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року по справі № 264/5957/17 прийшла до наступного висновку, що для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2010 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором №CL 704/089/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270316,35 грн., а також, витрати по сплаті судового збору 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., усього 1820 грн.

Обґрунтовуючи заяву про заміну стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» послалося на те, що 31 січня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ( Клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (Фактор) укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого Клієнт передає Фактору право грошової вимоги, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, стає кредитором за кредитними договорами.

Натомість матеріали справи не містять договору, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги від ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Належних та допустимих доказів того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником первісного кредитора Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» за кредитним договором №CL 704/089/2008 від 01.07.2008 року в розмірі 270316,35 грн. заявником не надано, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Факт укладення договору ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за відсутності підтвердження його правонаступництва після ПАТ «ОТП Банк», не є підставою для заміни стягувача.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.374, п.п.2-4 ч.1, ч.2, п. 3 ч. 3 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та постановляє нову, якою відмовляє у задоволенні заяви ТОВ « ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 141, п. «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК України з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 стягується судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 367, 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п.2-4 ч.1.,ч. 2, п.3 ч. 3 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 11 вересня 2019 року скасувати і постановити нову.

Відмовити у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про зобов`язання привести кредитний договір у відповідність до вимог законодавства та встановити валюту кредиту у гривні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 року.