Справа № 487/4335/20
Провадження № 2/487/1946/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Гузан Є.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу №487/4335/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна набутого під час шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем, Палацом урочистих подій 23.07.1993 року, актовий запис №895; визнати спільним майном подружжя, розподілити: житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , визнавши право власності на даний об`єкт нерухомості за ним та квартиру АДРЕСА_2 , залишивши право власності на дану квартиру за відповідачем.

Крім того, зазначив, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, збереження сім`ї вважав неможливим. Вищенаведені обставини послугували підставою для його звернення до суду з відповідним позовом.

До судового засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, наполягала їх задоволенні.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 липня 1993 року сторони уклали шлюб, про що Палацом урочистих подій, було зроблено відповідний актовий запис №895 (Свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони фактичні подружні стосунки не підтримують з січня 2020 року.

Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї Ніколаєвих неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно ч. 1ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку відповідача заявлено не було.

При вирішені заявлених вимог про поділ майна подружжя, суд виходить з наступного.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз`яснено в п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова) - вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Судом було встановлено, що за час шлюбу сторони придбали наступне майно:

- житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Договір купівлі-продажу від 10 травня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Добриновою Л.А., зареєстрований в реєстрі за №206, номер запису про право власності №31481192 від 10.05.2019 року);

- квартира АДРЕСА_2 (Договір купівлі-продажу від 22 березня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф., зареєстрований в реєстрі за №1676).

Право власності на вказане майно було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За положеннями ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішені спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема частка майна одного з подружжя може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного духовного розвитку та лікування.

Аналогічні роз`яснення дано у п.30 Постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши надані докази, з урахуванням фактичних обставин, зазначених ОСОБА_1 у позовній заяві та визнанням заявлених позовних вимог відповідачем ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог про поділ спільного майна набутого під час шлюбу, а саме, визнання спільною сумісного власністю подружжя Ніколаєвих житлового будинку з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи встановлені судом обставини справи, та той факт, що сторонами досягнуто згоди щодо поділу майна, в порядку поділу спільного майна подружжя, суд вважає за можливе розподілити майно подружжя Ніколаєвих таким чином:

визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_2 на дане майно;

квартиру АДРЕСА_2 залишити у праві власності за ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу та поділ спільного майна набутого під час шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »), ІНФОРМАЦІЯ_4 , Палацом урочистих подій, актовий запис №895 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

залишити за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Щербина