Справа № 351/2793/19
Номер провадження №2/351/237/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Тулуківської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Тулуківської сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на майно .

В обґрунтування позовних вимог вказала, що станом на 15.04.1991р. в господарстві, яке відносилось до суспільної групи "колгоспний двір" АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_6 , яка малі місце 10.05.1998р . , єдиним спадкоємцем всього належного їй майна, за заповітом став позивач по справі ОСОБА_1 . Однак, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, через відсутність правовстановлюючих документів.

Крім того, в Державному акті на право приватної власності на землю серії ІФ №12-2-82/000058, який виданий ОСОБА_8 , жительці с. Келихів виявлено невідповідність в імені померлої в свідоцтві про смерть та в вищезазначеному державному акті на право приватної власності на землю, а саме: в державному акті на право приватної власності на землю зазначено помилково прізвище " ОСОБА_8 " замість правильного « ОСОБА_8 », а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, справу розглядати за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечили щодо заявлених позних вимог.

Представник відповідача - Тулуківської сільської ради в судове засідання не з`явився, проти позову не заперечує.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 виданого на ОСОБА_8 , слідує, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 04.06.1939р. уклали шлюб в с. Келихів Снятинського району, після укладення шлюбу присвоєно чоловікові та дружині прізвище " ОСОБА_8 ".

З довідки від 13.09.2019р. №591/01-25, виданої Тулуківською сільською радою, слідує, що на день смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в господарстві АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_8 , 1918 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , 1957 р.н., ОСОБА_3 , 1961 р.н., ОСОБА_13 , 1980 р.н., ОСОБА_4 , 1986 р.н.

Згідно довідки виданої Тулуківською сільською радою від 15.11.2019р. №832/01-25 вбачається, що ОСОБА_8 , 1918 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 це є дійсно одна і та ж сама особа.

З довідки від 11.10.2019р. №752/01-25, виданої Тулуківською сільською радою, слідує, що станом на 15.04.1991р. в колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_8 , 1918 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , 1957 р.н., ОСОБА_3 , 1961 р.н., ОСОБА_13 , 1980 р.н., ОСОБА_4 , 1986 р.н.

Згідно Заповіту від 21.04.1998р., посвідченого секретарем виконавчого комітету Тулуківської сільської ради народних депутатів Івано-Франківської області слідує, що ОСОБА_8 заповіла всесвоє майно ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з Рішення №18 від 17.04.1980р. Тулуківської сільської ради, ОСОБА_8 , жительці с. Келихів виділено земельну ділянку площею 0,08га для будівництва житлового будинку та згідно Дозволу №8/196 на право виконання будівельних робіт, районний архітектор Снятинського району надає дозвіл ОСОБА_8 приступити до будівництва двохповерхового індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .

Постановю державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю с. Келихів Снятинського району Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

З довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 05.09.2019р. №1960/02-14 слідує, що після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 заведена спадкова справа за №309/2019 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом №783 від 30.08.2019р. ОСОБА_1 , 1957 р.н.

З Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІФ №12-2-82/000058, слідує, що ОСОБА_8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,5998 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім"ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому.

Судом встановлено, що при записі в Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ІФ №12-2-82/000058 від 20.03.1997 р., помилково записано прізвище " ОСОБА_8 " замість правильного " ОСОБА_8 ".

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності документу, а тому слід встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю Серія ІФ №12-2-82/000058 зарестрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №64 від 20.03.1997 р. для ведення товарного сільськогосподарськоговиробництва, площею 0,5998 га. виданий на « ОСОБА_8 » належить « ОСОБА_8 », яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встанволеного статею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб.

Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Державного акту на землю ІФ №12-2-82/000058 виданого 20.03.1997р. на ім"я " ОСОБА_8 " Тулуківською сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №64, щодо передачі у приватну власність земельних ділянок, загальною площею 0,5998 га, що відведені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.