Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

(спрощене провадження)

Справа № 695/711/20

номер провадження 2/695/916/20

24 липня 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря Біленко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою:АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що йому згідно договору дарування належить на праві власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрована відповідач, знайома його дружини, але не проживає в ньому. Вона не являється членом його сім`ї. Де вона перебуває та чим займається позивач не знає. Контактів з нею він не підтримує, домовленості щодо її проживання відсутні. Та обставина, що відповідачка значиться зареєстрованою у будинку перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати право володіти та розпоряджатися своєю власністю, оскільки без зняття відповідачки з реєстрації він не може оформити соціальну допомогу з боку держави (субсидію). Позивач вимушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщеннямпо вказаній адресі, оскільки для цього є всі підстави.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судове засідання позивач не прибув, але в матеріалах міститься його заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування від 27.10.1992 р. ОСОБА_1 отримав у дар будинок з надвірним спорудами, що знаходиться в с. Коробівка Золотоніського району Черкаської області та розташований на земельній ділянці розміром 3000 кв.метрів.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №476743 ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 , є власником земельної ділянки площею 0,1200 га; цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Рішенням Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 19.05.2016 р. №8-3/VII/2016 АДРЕСА_1 в с. Коробівка Золотоніського району Черкаської області перейменовано на вулицю АДРЕСА_1, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно рішення Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 24.03.2019 р. №8 присвоєно об`єкту нерухомого майна житловому будинку, що належить ОСОБА_1 адресний номер: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №202 від 25.03.2020 р., виданої виконкомом Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за ОСОБА_1 рахується житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В даному домоволодінні зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але фактично не проживає.

Актом обстеження домоволодіння від 25.03.2020 р. встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 . Під час обстеження комісія не виявила проживаючих громадян. За зовнішніми ознаками, дане домоволодіння не використовується для проживання. Зі слів сусідів понад 10 років в домоволодінні ніхто не проживає. ОСОБА_2 , яка зареєстрована у даному домоволодінні, фактично протягом тривалого часу не проживає.

Письмовими поясненнями ОСОБА_4 стверджено, що відповідач зареєстрована в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2009 р. не проживає в ньому, її речі в будинку відсутні, місце її перебування невідоме.

Згідно листа Коробівської сільської ради від 08.04.2020 р. № 165 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 1ст. 316 ЦК України- правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачем, тобто останньою створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпоряджання майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.

Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, пред`явивши одну з вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Слід зазначити, що відповідачем не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову.

Договір найму житла між власником будинку та відповідачем відсутній.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , її особисті речі там відсутні, сторони не є членами сім`ї і не були ними, комунальні послуги не сплачує, не приймає участі в утриманні житла. Отже, судом встановлено, що позивач не може користуватися своїми правами щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, оскільки відповідач чинить їй відповідні перешкоди, враховуючи, що згода позивача на проживання відповідача відсутня.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме, слід усунути позивачеві перешкоди у здійсненні права користування власністю - будинком за адресою: АДРЕСА_1 ,, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. ст. ст.4, 5, 12, 76-84, 133, 263, 265, 280, 284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні будинком ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя М.Ю. Степченко