ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1128/18 Номер провадження 22-ц/814/1707/20Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 травня 2020 року

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 07 липня 2016 року згідно якої отримав кредит у розмірі 75000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та пра-вилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення за боргова-ності за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором відповідач станом на 11 червня 2018 рокумає заборгованістьу розмірі 117 951 грн. 60 коп. яка складається з наступного: 79 035 грн. 27 коп. - заборгованість за кредитом; 32 823 грн. 40 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 5 592 грн. 93 коп. (процентна складова).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 травня 2020 ро-ку у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неналежне застосування норм матеріального права, - просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зазначало, що з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.

Після підписання анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна», на яку встановлено початковий кредитний ліміт.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно тарифу обслуговування кредитних карт «Універсальна» на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку, вказано розмір комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Також зазначало, що відповідач після отримання картки здійснив дії щодо її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Вважає, що кредитний договір повністю відповідає вимогам ч.2 ст. 208, ч.1, ст. 207 ЦК України, якими встановлено вимоги для письмової форми правочину. Спірний кредит-ний договір є публічним договором, умовами якого відповідно до ч. 2 ст. 633 ЦК України є однаковими для всіх споживачів аналогічних банківських послуг, що надаються банком.

На апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» свій відзив подав представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Близнюк І.В., в якому спростовуючи доводи апеляційної скарги, про-сив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

При цьому зазначав, що надана копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07 липня 2016 року не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. До того ж відповідач взагалі підписання відповідної анкети-заяви.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядалася апеляційним судом за правила-ми, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до положень ч. 2 ст. 369 цього Кодексу - без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, щона підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 07 липня 2016 року, яка підписана ОСОБА_1.

У зазначеній копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банків-ських послуг у Приватбанку від 07 липня 2016 року відсутні дані про те, яка банківська картка була видана позичальнику, строк її дії, який рахунок відкрито на ім`я позичальника, не зазначено кредитний ліміт та строк дії картки. Із даної заяви вбачається, що пам`ятка клієнта, яка є невід`ємною частиною договору відповідачеві не видавалася. Виписки з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача до позовної заяви не додано. Окрім того, відповідач повністю заперечує взагалі підписання відповідної анкети-заяви.

Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з позичальником, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір на суму 75000 грн. у формі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з умов та правил надання банківських послуг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору з відповідачем, отримання останнім за спірним кредитним договором кредитної картки, кредитних коштів із визначеним кредитним лімітом та відповідно наявності у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Позивач з посиланням на норми ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керува-лися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних фор-мах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонова-ного договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичаль-ника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укла-дення кредитного договору із відповідачем, отримання останнім за спірним кредитним дого-вором кредитної картки, коштів із визначеним кредитним лімітом та відповідно наявності у відповідача заборгованості за указаним кредитним договором.

За нормами ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інфор-мацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Під час розгляду справи позивачем не надано суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користу-вання платіжною карткою. Також не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальником, і лише цей факт

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розмір боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

В матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07 липня 2016 року зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені.

Факт укладення між сторонами кредитного договору на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07 липня 2016 року не підтверджується належними доказами по справі. Із вказаної заяви не вбачається надання банком відповідачу суми кредиту у розмірі 75 000 грн. про який зазначає позивач, анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, при цьому сама за-ява не містить даних про умови кредитування, а також у ній відсутні відомості, яку кредитну катку відповідач отримав, строк дії цієї картки, не зазначено суму кредитного ліміту.

Ухвалою місцевого суду від 11 лютого 2020 року витребувано від АТ КБ «Приват-Банк» належним чином завірену копію договору б/н від 07 липня 2016 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 /а.с.104/.

Всупереч вимогам вищевказаної ухвали місцевого суду банком надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, замість анкети-заяви з умовами щодо укладення кредитного договору з ОСОБА_1 з зазначеним кредитним лімітом, процентною ставкою та штрафними санкціями /а. с. 115/.

Таким чином, банком не було надано до місцевого суду доказів факту укладення кредитного договору відповідачем та наявності заборгованості за даним договором від 07 липня 2016 року. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами та не скористався правом подання доказів.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено сам факт укладання кредитного договору.

Окрім того, необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на виписку по руху коштів, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач її не надавав та не зазначав про існування такої довідки в позові.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учас-ник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини лише у тому разі, коли їх наяв-ність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи, які особа не мала можливості подати суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, чи неправо-мірно не були цим судом прийняті та досліджені. Надання особою, яка бере участь у справі, до суду апеляційної інстанції доказів, які вона без поважних причин не надала суду першої інстанції, виключає можливість їх прийняття і дослідження судом апеляційної інстанції та розцінюється як процесуальний недогляд або зловживання правом цієї особи.

Така позиція узгоджується з висновками у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі 598/1109/18, від 12 лютого 2020 року у справі 493/1538/16-ц, від 19 грудня 2020 року у справі 752/7693/17.

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не наведено підстав, з яких позивач був позбавлений можливості подання виписки по руху коштів під час розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів не приймає вказаний доказ відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

Окрім того, банком подано до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та на підставі наданих документів, а також, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення судом, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України /а. с. 37/.

Також позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами /а. с. 39/.

Позивачем є юридичною особою - банківською установою,а тому представники пози-вача мали бути обізнані з нормами процесуального права,які регламентують принципи циві-льного судочинства, в тому числі змагальність сторін, за яким кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ЦПК) та диспозитивність, за якими суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись з позовом, позивач, користуючись своїм правом самостійно визначив перелік доказів на підтвердження своїх позовних вимог, надавши разом з позовною заявою розрахунок заборгованості; виписку за договором; довідку про зміну умов кредитування; Витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Platinum», Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», копію документа, що посвідчує особу відповідача; відомості з ЄДРПОУ; копію банківської ліцензії; витяг зі Статуту АТ КБ «ПриватБанк».

Надані банком до суду першої інстанції документи на підтвердження позовних вимог були повно та всебічно досліджені місцевим судом, їм надана відповідна правова оцінка.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки. В той же час за нормами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає критерію обґрунтованості судового рішення та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Бондаревська С.М.

Судді: Абрамов П.С.

Пилипчук Л.І.