Єд. унік. № 243/1202/20
Провадження № 2/243/1028/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Нікіфорової В.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святогірської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2020 року позивач звернулась до суду з уточненою в ході судового розгляду позовною заявою, обґрунтувавши свої вимоги тим, що її бабусі ОСОБА_2 20.04.1983 року Святогірським виконавчим комітетом була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку. В 1984 році був збудований та введений в експлуатацію будинок АДРЕСА_1 з господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями. Після смерті бабусі, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати позивача ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті свої матері ОСОБА_2 , однак не оформила її та ІНФОРМАЦІЯ_2 . 16.12.2019 року позивач, як спадкоємець за законом, звернулась до приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О. з заявою про прийняття спадщини у вигляді спірного будинку, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2019 року з тих підстав, що нею пропущений шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на вказаний житловий будинок.

Представник позивачки - адвокат Солошенко О.Л. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник Святогірської міської ради надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення у відповідності з вимогами діючого законодавства (а.с.54).

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків.

При житті ОСОБА_2 на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., що підтверджується випискою з рішення Слов`янської міської Ради народних депутатів № 240 від 03.05.1989 року (а.с.43); зведеним актом вартості будівель та споруд від 09.11.1993 року (а.с.35-37); договором найму житлового приміщення від 29.03.1989 року (а.с.45).

При цьому в 1984 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року), який втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок на той час був сам факт збудування або купівлі ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Отже, факт належності спірного домоволодіння на праві власності ОСОБА_2 встановлено у судовому засіданні та не викликає жодних сумнівів.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04.02.1992 року виконкомом Слов`яногірської міської ради народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до роз`яснень постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі, щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ч.ч. 1, 2 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом.

Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти, чоловік (дружина), батьки померлого.

В період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Дані дії повинні бути здійсненні на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_3 , як донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 19.06.1956 року (а.с.7), свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 24.04.1958 року (а.с.8), була єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , згідно із ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки почала опікатися спадковим майном, утримувати його, про що свідчать квитанції про оплату страхових внесків (а.с.38-42).

Свідок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засідання показали, що їх бабуся ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , оскільки вона ( ОСОБА_6 ) доглядала за будинком, робила поточний та капітальний ремонт, обробляла земельну ділянку.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Спадкові права після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, юридично не оформила, оскільки вважала, що фактично є власником спадкового майна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Костянтинівка Донецької області ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 22.06.2015, актовий запис № 972 (а.с.9).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається зі спірного житлового будинку.

З постанови приватного нотаріуса Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орлової Л.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про видачу спадщини, оскільки останньою пропущено шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини (а.с.11).

Факт родинних відносин ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , виданого повторно 13.10.1975 (а.с.5), свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_6 від 23.08.1980 року (а.с.6).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Іншого шляху, ніж визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в судовому порядку, у позивача немає.

З матеріалів спадкової справи № 577/2015 також вбачається, що єдиними спадкоємцями за законом, які вчасно звернулись із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_1 , а також чоловік померлої - ОСОБА_7 , який подав до Костянтинівської Державної нотаріальної контори заяву № 968 від 08.12.2015 року про відмову від одержання спадкового майна на користь ОСОБА_1 (а.с.67-80).

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що факт належності житлового будинку спадкодавцю у суду не викликає сумніву, а позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом належного оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89 206, 258, 259, 265, 258-260 ЦПК України, на підставі статей 316, 317, 328 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Святогірської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їй пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення виготовлений 06 серпня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков