Справа № 148/886/20
Провадження №2/148/551/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 серпня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється дочкою відповідача.

На даний час вона продовжує навчання у ВНК "Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося" (заклад І рівня акредитації) за спеціальністю "Медсестринство", денної форми навчання, а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати настання її повноліття та до моменту закінчення навчання, або до досягнення двадцятитрьохрічного віку, яка з цих обставин настане першою.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить судове засідання провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить судове засідання провести у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, а тому додатковому дослідженню не підлягає, що відповідач являється батьком позивача.

Відповідно до копії виконавчого листа від 02.09.2013 справа №148/4819/13-ц (а.с.4) вбачається, що з відповідача на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн щомісячно, починаючи з 03.06.2013 і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно копії паспорта від 02.05.2018 № НОМЕР_1 (а.с.2) ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки ВНК "Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося" від 21.05.2020 №80 (а.с.3) ОСОБА_1 навчається на першому курсі ВНК "Київський медичний коледж ім. П.І. Гаврося" (заклад І рівня акредитації) за спеціальністю "Медсестринство" освітньо-професійною програмою "Лікувальна справа", денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2019 по 29.06.2022.

Згідно ст.199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В судовому засіданні підтверджено, що повнолітня ОСОБА_1 продовжує навчання, влаштуватись на роботу не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої ОСОБА_1 , стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, якиє є працездатним, має на утриманні сина, позицію відповідача щодо визнання позову, а тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, а не в заявленому позивачем розмірі. При встановленні даного розміру стягуваних аліментів суд виходить з наступного.

Як зазначено у ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Враховуючи той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 досягла повноліття, тому, відповідно, починаючи з 18.05.2020 вона втратила статус дитини у розумінні ст. 6 СК України. Відтак, підстав для застосування у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку немає, оскільки такий розмір аліментів встановлюється судом лише у разі їх стягнення на утримання дитини, тобто особи, яка не досягла повноліття.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку задоволенню не підлягає.

При визначенні періоду стягнення аліментів суд враховує вимоги ч.1 ст. 191 СК України, відповідно до якої, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а також ч. 1, 2 ст. 199 СК України, відповідно до яких, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відтак, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 22.06.2020, тому суд присуджує аліменти саме з цієї дати, а не так як просить позивач з дати настання її повноліття. А оскільки позивач припиняє навчання 29.06.2022, тобто раніше досягнення нею двадцяти трьох років, тому суд присуджує аліменти до припинення нею навчання.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 184, 191, 199, 200 СК України, п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 22.06.2020 і до закінчення навчання, 29.06.2022.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та починаючи з дати повноліття відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з врахуванням п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя: