Справа №464/7307/16-ц
пр № 2-сз/464/22/20
У Х В А Л А

11 серпня 2020 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Мичка Б.Р.

справа № 464/7307/16-ц

учасники справи:

заявник (позивач) ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2

вимоги: повернення судового збору

Обставини справи

У вересні 2016 року представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовом у порядку цивільного судочинства до Львівської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дудко Олена Олександрівна, про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

При подачі позову до суду згідно з квитанцією № ПН1111 від 29 вересня 2016 року сплачено 551,20 грн судового збору /т.1 а.с.95/.

У процесі розгляду справи здійснено доплату судового збору в розмірі 8 000 грн, що підтверджується квитанцією за № 27156414 від 25 жовтня 2017 року /т.1 а.с.173/.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 24 травня 2018 року (суддя Чорна С.З.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року та постановою Верхового Суду від 18 червня 2020 року, ухвалено позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та проведення експертного дослідження в сумі 6 751,60 гривня. В решті позовних вимог відмовлено.

У серпні 2020 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду заяву про повернення зайво сплаченого (переплаченого) судового збору в сумі 6191,40 грн у зв`язку із помилково сплаченим розміром такого.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано на розгляд судді Мичці Б.Р.

Розгляд питання здійснено без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Як було передбачено ч.2 ст.79 ЦПК України у редакції на час звернення до суду з позовом, так і в чинній на даній час ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

У чинних на момент виникнення відносин положеннях ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлювалася у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Так, позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яку, у свою чергу, згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23 серпня 2017 року за № 2657 оцінено у 1 162 444 грн (квартира в цілому). Отже, Ѕ частини квартири становить 581 222 грн, а 1 % від такої вартості 5 812,22 грн. Наведене свідчить, що при подачі позову до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 5812,22 грн, а сплачено 8551,20 грн (551,20 грн + 8000 грн), а тому переплата становить 2738,98 грн.

Виходячи із приписів ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановленого законом (п.1).

Оскільки внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановленого законом, становить 2738,98 грн, а тому саме така сума підлягає поверненню.

Щодо вимог заяви про помилково сплаченого судового збору саме в розмірі 6191,40 грн, то суддя враховує таке.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 24 травня 2018 року позов задоволено частково та із заявлених вимог про визнання права власності на Ѕ частини квартири визнано таке право тільки на ј частини. Таким чином згаданим рішенням на підставі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 , пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ухвалено стягнути понесені останньою судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та проведення експертного дослідження в сумі 6 751,60 грн.

Указане рішення суду, в тому числі і щодо розподілу судових витрат, залишено без змін апеляційною та касаційною інстанцією. При цьому, суддя не праві при розгляді заяви про повернення зайво сплаченого судового збору вирішувати розподіл судових витрат, здійснених рішенням суду, яке набрало законної сили і в силу приписів ст.129 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

З урахуванням наведеного підстав для переплати судового збору в сумі 6191,40 грн не встановлено, натомість зайво сплачена сума становить 2738,98 грн, що і підлягає поверненню. Подану заяву слід частково задоволити.

Керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 258-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву задоволити частково.

Повернути судовий збір, сплачений ОСОБА_2 згідно з квитанцією № 27156414 від 25 жовтня 2017 року.

У решті вимог відмовити.

Згідно з приписами ст.353 ЦПК України ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та.

Ухвала у порядку ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту підписання.

Повне судове рішення складено та підписано 11 серпня 2020 року.

Суддя Б.Р.Мичка