Дата документу 29.01.2020 Справа № 335/235/18
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 335/235/18 Головуючий у 1-й інстанції Воробйов А.В.
Номер провадження 22-ц/807/461/20
У Х В А Л А

29 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Онищенка Е.А., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 07.08.2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, Департамент реєстраційний послуг Запорізької міської ради про встановлення факту недійсності реєстрації права власності на нерухомість, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення суду від 07.08.2019 року відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року у цій справі. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року у цій справі залишено без руху. Надано скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 384,20 грн. та копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Роз`яснено наслідки невиконання зазначених вимог.

14 січня 2020 року на адресу Запорізького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, за рахунок його коштів, які протиправно утримуються державою в особі Ощадбанку, суд дійшов висновку, що вказане клопотання не може бути задоволено, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями відраховувати суму судового збору за рахунок банківських вкладів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення сплати судового збору за звернення до апеляційного суду щодо зобов`язання Ощадбанку перерахувати до державного казначейства кошти з його рахунку відмовлено та продовжено ОСОБА_1 строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для направлення до Запорізького апеляційного оригіналу квитанції про сплату на належний розрахунковий рахунок судового збору в розмірі 384,20 грн. та копії апеляційної скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи. роз`яснено наслідки не виконання зазначених вимог.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засади судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 КПК України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав особи в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі "Делькур проти Бельгії" (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі "Гофман проти Німеччини" (Hoffmann v. Germany) від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Дана цивільна справа надійшла до Запорізького апеляційного суду 17 грудня 2019 року, після залишення апеляційної скарги без руху ухвалою від 20 грудня 2019 року з підстав несплати судового збору та не відповідності апеляційної скарги статті 356 ЦПК України судом апеляційної інстанції ухвалою від 16 січня 2020 року надавався додатковий строк ОСОБА_1 для сплати судового збору та надання оновленої апеляційної скарги, проте недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 не усунуті.

27 січня 2020 року до Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про виконання ухвали щодо сплати судового збору та яке містять в собі клопотання про звернення до конституційного суду з поданням визнати неконституційною вимогу закону до громадян платити за подання при зверненні до суду та зупинити розгляд скарги до вирішення Конституційним судом питання за цим клопотанням.

З вказаного вбачається, що скаржником не виконанні вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 20 грудня 2019 року та від 16 січня 2020 року.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року підлягає визнанню неподаною та поверненню на підставі ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Крім того, є необхідним роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 07.08.2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Товариство з обмеженою відповідальністю „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, Департамент реєстраційний послуг Запорізької міської ради про встановлення факту недійсності реєстрації права власності на нерухомість - визнати неподаною та повернути ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Е.А. Онищенко