ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1482/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"14" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Долі М.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВ РОС» про захист трудових прав,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою, в якій просив визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальнісю "КИЇВ РОС" та ОСОБА_1 з 18.06.2019 року у зв"язку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Позовна заява обгрунтована тим, що згідно наказу № 1-к від 03.09.2008 року позивач приступив до виконання обов"язків директора ТОВ "КИІВ РОС" за сумісництвом. 04.06.2019 року листом з описом вкладення позивач направив на адресу загальних зборів відповідача заяву про своє звільнення з посади директора за власним бажанням з 18.06.2019 року. Відповідно до наказу № 7-к від 18.06.2019 року ОСОБА_1 фактично припинив виконання обов"язків директора вказаного товариства з 18.06.2019 р. Проте, як йому стало відомо 26.07.2019 року за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нині він рахується директором товариства. Отже з моменту направлення заяви про звільнення та на дату звернення з позовом до суду, відповідач не вчинив жодних дій щодо розгляду його заяви про звільнення, створення нового виконавчого органу товариства та дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про звільнення. Таким чином, позивач вважає порушеними свої права на звільнення з роботи з ініціативи працівника.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином за юридичною адресою товариства, відзив на позовну заяву до суду не подавав, з будь-якими заявами до суду не звертався. Отже, суд на підставі ст.280 ЦПК України розглянув справу в заочному порядку.

Суд, вислухавши пояснення позивача, оглянувши в судовому засіданні статут товариства, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ТОВ "КИЇВ РОС" від 03.09.2008 року № 1-К, ОСОБА_1 приступив до виконання обов"язків директора за сумісництвом. Підстава - протокол № 1 зборів учасників від 03.09.2008 року (а. с. 3).

Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "КИЇВ РОС" було зареєстровано 04.09.2008 року, засновниками вказаного товариства являються ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , керівником товариства зазначено ОСОБА_1 Місцезнаходження юридичної особи - АДРЕСА_1 . 264 (а. с. 7-8).

04.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до загальних зборів товариства із заявою про звільнення його з посади директора ТОВ "КИЇВ РОС" за сумісництвом за власним бажанням, яку направив поштовим відправленням на адресу товариства (а. с. 4, 5, 10).

18.06.2019 року наказом № 7-к за підписом особистим підписом позивача, ОСОБА_1 звільнено з посади директора товариства за сумісництвом за власним бажанням (а. с. 6).

Відповідно до частини першо статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 1 частини першої статті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

За приписами статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

За змістом положень ст. 38 КЗпП України право директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З урахуванням вищенаведеного позивач, користуючись своїм правом, у встановленому законом порядку, попередив відповідача (як власника та уповноважений ним орган) письмово за два тижні, про свій намір припинити трудові відносини.

Відповідно до ст. ст. 97 та 98 ЦК України органами управління товариства є загальні збори його учасників, які мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", створення товариства відбувається за рішенням його засновників. Установчим документом товариства є статут. У статуті товариства зазначаються відомості про органи управління товариством, їх компетенцію, порядок прийняття ними рішень. Органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Відповідно до ст. ст. 30, 31, 32 вказаного Закону, загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства. Загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

Позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про те, що ним скликалися загальні збори на розгляд порядку денного якого було поставлено питання щодо звільнення його з посади директора товариства.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позивачем, як учасником товариства, якому належить 50% статутного капіталу, а також директором товариства, який наділений повноваженнями щодо скликання загальних зборів, не здійснено жодних дій щодо дотримання процедури звільнення його з посади, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст. ст. 21, 22, 23, 38, 39 КЗпП, Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, якщо після закінчення строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Заставенко М.О.