Справа № 128/2497/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20.01.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.12.2017 між ним та ПАТ «Банк Форвард», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач AT «Банк Форвард», було укладено Кредитний договір № 200108083. У серпні 2019 року позивач дізнався, що 15.07.2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюка В.С. № 868 від 26.06.2019 про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 27 108, 39 гривень.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вказує, що нотаріусом здійснено виконавчий напис на підставі лише договору, який не може вважатись документом, що підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Також при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому при вчиненні нотаріальних дій нотаріус не переконався у безспірності існуючої заборгованості. Позивач зазначає, що нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, виконавчий напис вчинено без проведення розрахунків заборгованості, при цьому нотаріус не володіє спеціальними бухгалтерськими знаннями та не може надати належну оцінку розрахункам. Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки нотаріус не пересвідчився, чи існувала заборгованість за кредитним договором та в якому розмірі, чи направлялась позичальникові відповідна вимога, у виконавчих написах не зазначено, які саме документи, що підтверджують безспірність стягнутої суми були надані нотаріусу, які підстави нарахування штрафних санкцій та пені. Вказує, що нотаріус здійснював нотаріальну діяльність за межами Ірпінського міського нотаріального округу, до якого цей нотаріус належить, оскільки позивач проживає на території Вінницького районного нотаріального округу, та виконавчий напис було зроблено без повідомлення про це позивача, що є порушенням Закону України «Про нотаріат».

За вказаних обставин позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. № 868 від 26.06.2019, про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» грошових коштів в сумі 27 108, 39 гривень.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача АТ «Банк Форвард» на підставі ст. 178 ЦПК України надіслав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.У поданому відзиві вказав, що 22.12.2017 між сторонами було укладено Договір про надання та використання платіжної картки, та внаслідок здійснення Банком відповідно до ст. 1069 ЦК України кредитування рахунку в позивача виникла заборгованість перед Банком. Зазначив, що відповідно до Умов по карткам, 29.09.2018 Банк направив позивачу заключний рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором про картку в сумі 26 258, 39 грн, проте позивачем така заборгованість не погашена, що підтверджується випискою по рахунку клієнта. Також вказав, що Банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, що доводило безспірність вимог Банку, також Банк надав нотаріусу всі передбачені законом документи (оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки по особовим рахункам, вимогу про усунення порушень), що підтверджують безспірність заборгованості. При цьому, безспірність вимог визначається не нотаріусом, а відповідно до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відсутні. Вказав, що зазначаючи про спірність заборгованості, позивач не надав жодних розрахунків або доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була у іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі (а.с. 45 49).

Представник позивача на підставі ст. 179 ЦПК України надав суду відповідь на відзив, згідно якого вказує, що відповідач не спростував аргументи позовної заяви стосовно суті позовних вимог. Зазначив, що нотаріусу був наданий паспорт споживчого кредиту та Договір про надання та використання платіжної картки, при цьому у розпорядженні нотаріуса були відсутні необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку документи, в тому числі оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. У виконавчому написі не зазначено, які саме документи підтверджують безспірність вказаної вимоги. Тому позивач вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, а також з суттєвими суперечностями. Вказує, що у наданому відзиві не спростована інформація щодо місця вчинення нотаріальних дій. Позивач підтвердив, що заяву з від 22.12.2017 разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ «БАНК ФОРВАРД» він підписував, однак до відзиву додані ще інші документи, відповідно до яких банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, які не містять підпису позивача ОСОБА_1 , тому вважає, що такі документи не можна вважати складовими частинами укладеного між сторонами договору. Зазначає, що оскільки договори приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам, однак у позивача відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ним Банк дотримався вимог, передбачених законодавством щодо повідомлення споживача про умови надання кредиту та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк (а.с. 113 120).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.12.2019 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача попередньо подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 138).

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник відповідача АТ «Банк Форвард» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк В.С. в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 124).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору судом.

Згідно копії виконавчого напису, 26.06.2019 приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 868, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» грошових коштів в сумі 27 108, 39 грн, з яких 26 258, 39 грн сума повної заборгованості, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 19 934, 97 грн, заборгованість за процентами становить 2 306, 34 грн, плата за пропуск мінімальних платежів та комісії становлять 4 017, 08 грн, а також плата за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 850 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.03.2018 по 25.09.2018 (а.с. 15, 53).

Вказаний виконавчий напис приватного нотаріуса звернений до примусового виконання та на підставі нього 15.07.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 21 - 22).

Згідно копії заяви (оферти), 22.12.2017 позивач ОСОБА_1 підписав заяву, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) до ПАТ «Банк Форвард» (правонаступником якого є відповідач) про укладення Договору про надання та використання платіжної картки (Договір про картку) та Паспорт споживчого кредиту (продукт Кредитна карта) із зазначенням основних умов кредитування. Банк 22.12.2017 акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві клієнта, і уклав з клієнтом договір про надання та використання платіжної картки (Договір про картку), шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.4.2 заяви вважаються акцептом оферти клієнта, а саме відкрив клієнту рахунок картки та випустив на ім`я клієнта платіжну картку(а.с. 17 18, 19, 50 51, 52).

До відзиву на позовну заяву відповідачем надано Умови надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард» з додатками (а.с. 55 78), які не містять підпису позивача, відповідно суд не може вважати встановленим ознайомлення його на час укладення договору з банком із вказаними в них умовами.

Відповідачем на ім`я позивача складено заключний рахунок-виписку із вимогою до позивача ОСОБА_1 сплатити заборгованість за кредитом в розмірі 26 258, 39 грн, яка складається з суми основного боргу в розмірі 19 934, 97 грн, суми нарахованих процентів 2 306, 34 грн та плати за обслуговування КЗ, плати за пропуск мінімального платежу, строк якого вже настав, понадлімітної заборгованості 4 017, 08 грн, в строк до 21.10.2018, однак згідно реєстру поштових відправлень такий рахунок-виписку направлено 29.09.2018 не за адресою його реєстрації по АДРЕСА_1 та яка вказана в рахунку-виписці, а вс. Іванівка Вінницького району Вінницької області (а.с.79 82). Відомості щодо отримання позивачем заключного рахунку-виписки чи направлення її за адресою позивача, вказаною в матеріалах справи чи в договорі, в матеріалах справи відсутні.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 15.10.2019, наданому відповідачем, загальна прострочена заборгованість ОСОБА_1 станом на 15.10.2019 становить 22 241, 31 грн., вказаний в ньому розмір боргу станом на 25.09.2018 не відповідає вказаному у виконавчому написі розміру боргу, який стягнуто за період до 25.09.2018 (а.с. 83).

Також відповідачем надано суду виписки по особових рахунках ОСОБА_1 за період з 22.12.2017 по 15.10.2019 та з 22.12.2017 по 16.10.2019 (а.с. 84 97).

24.06.2019 АТ «Банк Форвард» звернулося до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області із заявою про вчинення виконавчого напису, в якій зазначено про наявність додатків до заяви, в тому числі виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, кількість аркушів вказаних в заяві додатків не зазначено (а.с. 98). Та відомостей про отримання нотаріусом саме даної заяви з вказаними в ній додатками та на скількох аркушах матеріали справи не містять.

Відповідачем надіслано суду копію виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (а.с. 99), де зазначено лише загальні суми складових заборгованості за період з 21.03.2018 по 25.09.2018.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з п.п. 1.4 пункту 1, 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача,для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік документів), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів (пункт 3.5. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 05.12.2018 за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц та від 14 серпня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 569/8884/17 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 червня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 761/24390/15-ц.

Відповідно до пункту 1.4. Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача, та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій не передбачено обов`язку нотаріуса повідомляти боржника про вчинені дії щодо вчинення виконавчого напису. Тому суд вважає спростованими твердження позивача про те, що нотаріус здійснював нотаріальну діяльність за межами нотаріального округу та зобов`язаний був повідомити боржника про вчинення виконавчого напису.

Враховуючи викладене, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що позивачу надсилався саме заключний рахунок-виписка із вимогою сплатити заборгованість за кредитом за вказаною в такому рахунку адресою, чи що позивач отримував такий рахунок будь-яким іншим чином до вчинення виконавчого напису нотаріусом, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги Банку або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості в сумі 26 258, 39 грн із визначенням її складників, відповідач вказує, що право вимоги щодо стягнення заборгованості виникло 25.09.2018. На доведення розміру заборгованості відповідачем надана «виписка з рахунка» боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак наданий АТ «Форвард Банк» документ «виписка з рахунка» по рахунку позивача ОСОБА_1 жодним чином не відповідає вимогам до виписки з рахунку, передбаченим п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, оскільки не містить реквізитів, обов`язкових для зазначення у такому документі, а лише відображає односторонні арифметичні розрахунки банку (а.с. 99). Внаслідок недотримання вимог щодо оформлення виписки по рахунку, із наведеного АТ «Форвард Банк» розрахунку заборгованості неможливо встановити ані коли саме виникла заборгованість для дійсного встановлення обставин виникнення права вимоги, ані безспірності заборгованості перед стягувачем, з огляду на можливість останнього змінювати умови договору. При цьому позивач заперечує правильність нарахування вказаних до стягнення сум.

Отже, при вчиненні виконавчого напису було порушено норми Закону України «Про нотаріат», та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів проводиться за умови підтвердження наявності безспірної заборгованості.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що виконавчий напис було вчинено за відсутності підтвердження існування дійсно безспірної заборгованості за укладеним між позивачем та відповідачем договором, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 211, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, від 26.06.2019, зареєстрований в реєстрі під № 868, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» грошових коштів в сумі 27 108, 39 гривень (двадцять сім тисяч сто вісім грн 39 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Банк Форвард», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 105, м. Київ, поштовий індекс: 01032, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович, місцезнаходження: вул. Мечникова, 103/85, м. Ірпінь, Київська обл., поштовий індекс: 08201.

Повний текст рішення складено 30.01.2020.

Суддя: