Дата документу 20.01.2020
Справа № 334/2353/19
Провадження № 2/334/635/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом адвоката Макаренко Валентина Миколайовича який діє в інтересах ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права на безоплатну приватизацію житла неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Макаренко Валентин Миколайович звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права на безоплатну приватизацію житла неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

В позові зазначив, що 1981 році «Будинком відпочинку Імені 18 партз`їзду» ОСОБА_1 було надане службове житло, до якого поселилась на підставі ордеру на квартиру АДРЕСА_1 . Ордер до цього часу в сімейному архіві не зберігся. На її запит про надання копії ордера, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради повідомив про відсутність запису за 1981 рік про оформлення службового ордеру на квартиру за вищевказаною адресою. В усному порядку їй повідомили про те, що зберігаються записи лише з 1984 року. ОСОБА_1 постійно проживаю у вказаній квартирі з 1981 року, зареєстрована з 1993 року. 25.02.2019 року позивачка звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою про приватизацію квартири, однак, отримала відповідь від 01.03.2019р., згідно якої в проведенні приватизації відмовлено у зв`язку з тим, що до заяви не надано копію ордера про надання житлової площі

Позивачка вважає, що відмова в праві приватизації з боку відповідача є незаконною, порушує її права, тому вони вимушені звернутися до Ленінського районного суду міста Запоріжжя за захистом своїх прав шляхом визнання неправомірною відмови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у приватизації житла, та зобов`язання районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району провести приватизацію житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Шеремет О.В. в судовому засіданні залишила вирішення даного позову на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1981 року проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за вказаною адресою з 04.02.1993 року, що підтверджується Довідкою юридичного відділу Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 01-71/5319 від 04.04.2019 р. (а.с.12).

Окрім позивачки в квартирі зареєстровані члени її сім`ї: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.21-27).

Квартира АДРЕСА_1 була виділена позивачці в 1981 році на підставі ордеру як службове житло.

З метою приватизації вищезазначеної квартири позивачка звернулись до Департаменту з управління житлово-комунального господарства, однак, згідно відповіді заступника директора Департаменту № М-5225 від 17.10.2018р., на підставі документів, які збереглись у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, з`ясовано, що в книзі обліку службових ордерів за 1981 рік відсутній запис про оформлення службового ордера на квартиру АДРЕСА_1 , тому надати копію корінця державного ордеру не уявляється можливим (а.с.5). Згідно отриманих в усній формі відомостей, корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року.

21.02.2019 року позивачка звернулись до відділу приватизації Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району із заявою Вх. № М-0186 про оформлення передачі їй та членам її сім`ї в приватну спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1 , однак, згідно Листа заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 01.03.2019 року за № М-0186, їй було відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_1 , посилаючись на п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, оскільки серед наданих позивачкою документів відсутня копія ордеру на вищезазначену квартиру (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки),житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва,історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Квартира позивачів до зазначеного переліку не відноситься.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009р. №396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордеру про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири.

До теперішнього часу позивачка не використала своє право на безкоштовну передачу у власність житла за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з1981 року і до теперішнього часу власником квартири або балансоутримувачем не пред`являлося до позивачки претензій щодо незаконності мешкання у квартирі.

Враховуючи, що позивачка вселена до квартири на законних підставах, законність проживання ніхто не оспорює, а відсутність оригіналу ордеру, а відповідно і копія останнього, на право вселення в житлове приміщення позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивачки є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім копії ордеру, яку позивач не може надати з незалежних від нього причин, за таких обставин, суд вважає, що позивачка має право у встановленому законом порядку на приватизацію житлового приміщення, в якому окрім неї зареєстровані та фактично проживають вона та члени її сім`ї, а відмова відповідача в реалізації їх права на приватизацію порушує права позивачки.

Керуючись ст.ст. 9-13, 77, 81, 229, 263-265, 268, 354ЦПК України, ст.15, 16 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Макаренко Валентина Миколайовича який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 , без наявності ордеру та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району вчинити необхідні дії по передачі у приватну власність (приватизації) квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 у відповідності до Закону України «При приватизацію державного житлового фонду» без надання ордеру.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу небуло подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення - 30.01.2020р.

Суддя: Баруліна Т. Є.