Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чорного І.Я.,

з участю секретаря Поперечної А.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності.

Ухвалою судді від 08.01.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

22.02.2019 року представником позивача подано пояснення та заява про забезпечення доказів.

Ухвалою судді від 25.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 14.01.2000 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. В жовтні 2016 року фактично припинили спільне про проживання, та тільки 23.01.2018 року рішенням суду шлюб між ними був розірваний. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, у 2000 році, за спільні кошти з відповідачкою придбали трьох кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, під час шлюбу у 2011 році, за спільні кошти, ними був придбаний автомобіль марки "Шевроле Авео" 2007 року впуску, державний номер НОМЕР_1 . Позивач просить суд провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за кожним з них право власності на: 1/2 ідеальну частку автомобіля марки «Шевроле Авео» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та 1/2 частку квартири площею 63 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні позивні вимоги визнала частково, не заперечувала проти поділу автомобіля, стосовно квартири зазначила, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю її та її доньки ОСОБА_5 , дана квартира була придбана за кошти, що були надані їй її братом ОСОБА_6 , як кошти, що отримані від реалізації спадкового майна. Зауважила, що шлюб з позивачем було укладено 14.01.2000 року, а квартира була придбана 26.03.2000 року за 12000,00 грн., за такий короткий час 2 місяці 12 днів не можливо за спільні кошти було б придбати квартиру, отже квартира не є спільною сумісною власністю сторін, тому не може бути розділена між ними.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково, заперечувала проти визнання квартири спільною сумісною власністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2000 року сторони зареєстрували шлюб, який був зареєстрований у Металургійному районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданою повторно, серія НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2000 року, в період перебування в зареєстрованому шлюбі, відповідачкою ОСОБА_3 від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була придбана квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 65,1 кв.м., що складається з трьох кімнат, житловою площею 38,7 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 26.03.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коротковою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 647. Квартира зареєстрована в Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зареєстровано в книзі під № 19/2 ПВ стр. 46 запис 646.

Відповідно до звіту про оцінку майна 1/2 частка трикімнатної квартири, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 18.07.2019 року, ринкова вартість об`єкта оцінки, визначена порівняльним підходом, на дату оцінки, складає 305260 грн.00 коп. без ПДВ, таким чином 1/2 частка вартості становить 152630 грн. 00 коп. без ПДВ.

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалось сторонами, що у 2011 році подружжям було придбано автомобіль марки "Шевроле Авео" 2007 року впуску, державний номер НОМЕР_3 29-28 НОМЕР_4 ", який зареєстровано на ОСОБА_1 ..

Відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження від 02.08.2018 року, середня ринкова вартість автомобіля "CHEVROLETAVEO", 2007 року випуску станом на дату проведення розрахунку складає 108860 грн. 70 коп.

Згідно заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2018 року, справа № 212/5458/17, шлюб між сторонами розірвано.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Суд відхиляє доводи відповідачки ОСОБА_3 , що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки була придбана нею на кошти, які були їй надані рідним братом ОСОБА_6 , що отримані від реалізації їх з братом спільного спадкового майна, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Представлені відповідачкою розписка про отримання коштів в розмірі 5000 доларів США датована 25.03.2000 року та нотаріально посвідчена заява ОСОБА_6 від 21.08.2018 року не є належним на допустимим доказом підтвердження тієї обставини, що відповідачкою було придбано спірну квартиру лише за власні кошти, та не можуть бути прийняті судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в період шлюбу з відповідачкою був офіційно працевлаштований, та отримував стабільний дохід., що підтверджується довідками про заробітну плату за період з січня 2000 року по жовтень 2018 року.

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, відповідно таке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про поділ між сторонами спільного майна подружжя, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 право власності по 1/2 частці автомобіля марки «Шевроле Авео» 2007 року випуску та 1/2 частці квартири площею 65,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 76, 83, 95, 133, 141, 259, 265 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності задовольнити.

Провести поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнавши за кожним право власності на: 1/2 ідеальну частку автомобіля марки «Шевроле Авео» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 ; 1/2 частку квартири площею 65,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 90 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 27 січня 2020 року.

Суддя: І. Я. Чорний