Справа №173/1242/20
Провадження №4-с/173/6/2020
У Х В А Л А

іменем України

03 серпня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії органу виконавчої служби Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2020 року до суду звернувся заявник ОСОБА_1 , зі скаргою на дії органу виконавчої служби Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Справу призначено до розгляду на 03.08.2020 року.

Згідно заявлених вимог заявник просить скасувати постанову про накладення арешту на майно божника.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: 23.02.2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист, який пред`явлений до виконання за місцем знаходження боржника до органу ДВС.

Орган ДВС 14.03.2014 року виніс постанову про накладення арешту на майно боржника, відповідно до якої арешт накладений на все майно боржника.

Але на сьогоднішній день у нього у нього жодних боргів по сплаті аліментів немає, він продовжує сплачувати аліменти, тому вважає, що необхідності арештовувати майно немає.

05.05.2020 року він звернувся до органу ДВС щодо скасування постанови про арешт коштів боржника в зв`язку з погашенням ним заборгованості по аліментам.

Разом з тим органом ДВС було надано розрахунок заборгованості з аліментів від 03.06.2020 року з якої вбачається, що станом на 01.06.2020 року заборгованість складає 0.00 грн.

На його звернення державний виконавець лише скопіював та переписав ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» і жодного конкретизованого аргументу, чи в нього борг, чи є ризики того, що він буде уникати сплати аліментів не навів, що й стало підставою звернення до суду .

В судове засідання заявник та представник Ужгорожського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали додані до скарги та матеріали цивільної справи суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду, якщо вважають, що рішенням або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду

Судом встановлено, що 23.02.2015 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист про зменшення розміру аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ј до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, який пред`явлений до виконання за місцем знаходження боржника ОСОБА_1 , до органу ДВС.

14.03.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 35200954про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , накладений арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , що підтверджується копією постанови про накладення арешту.

05.05.2020 року заявник звернувся до органу ДВС щодо скасування постанови про арешт на належне йому майно в зв`язку з погашенням ним заборгованості по аліментам, але позитивної відповіді не отримав.

Відповідно до ст. 1 ЗУ Про виконавче провадження - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» - Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» - . Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» -Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно джо ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» - Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_1 , останній протягом 2015-2020 років сплачував аліменти майже щомісячно. Інколи допускав несплату аліментів, інколи сплачував аліменти в меншому розмірі, але сплата аліментів боржником здійснювалась систематично.

Згідно цього ж розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 01.06.2020 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня та складає 0.00 грн.

Заявник звертався до виконавчої служби з прохання зняти арешт на належне йому майно, але отримав відмову державного виконавця з посиланням на ст.59 ч. 4 ЗУ «Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеного вище вбачається, що відповідно до п.7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження державний виконавець мав повноваження вирішити питання щодо зняття арешту з майна боржника в зв`язку з погашенням заборгованості із сплати періодичних платежів (аліментів) та прийняти рішення про подальше забезпечення виконання рішення суду в інший спосіб, але даних дій не вчинив.

Як зазначалось вище божник ОСОБА_1 , протягом 2015-2020 років сплачував аліменти майже щомісячно. Інколи допускав несплату аліментів, інколи сплачував аліменти в меншому розмірі, але сплата аліментів боржником здійснювалась систематично. І протягом всього часу вчинення виконавчих дій заборгованість боржника була незначною. А на час розгляду скарги заборгованість зі сплати аліментів у заявника взагалі відсутня

З чого суд приходить до висновку, що накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 , є недоцільним тому приходить до висновку про наявність підстав для зняття арешту з усього майна боржника, заявника ОСОБА_1 , відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» та скасування постанови про накладення арешту на майно боржника, оскільки її подальше існування суперечитиме ухваленому судом рішенню. Крім того заявником подана скарга на дії державного виконавця, а не позов про зняття арешту з належного йому майна. Відповідно положеннями VІІ ЦПК України передбачений такий спосіб захисту порушених прав в рамках оскарження дій державного виконавця.

Керуючись ст.447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд,-

УХВАЛИВ:

Вимоги за скаргою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на дії органу виконавчої служби Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), ( юридична адреса 88008 пл. Ш. Петефі, 14 м. Ужгород Закарпатська область, ) задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Созанської Марини Георгіївни про арешт майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та оголошення заборони його відчуження від 14 березня 2014 року, винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 35200954.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, яким ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 03 серпня 2020 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлена до ЄДРСР: 07.08.2020 року

Дата набрання законної сили:19.08.2020 року