Справа № 444/2474/19
Провадження № 2/444/195/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення ДТП.

Позовна заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 , на праві власності належить автомобіль марки « Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , 23.03.2019 року, о 22 год. 15 хв. в м.Львові по вул.Зелена-Тарнавського , керуючи автомобілем марки "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкостіруху, не врахував дорожньої обстановки, втратив контроль руху транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху , по якій рухався автомобіль марки "Volkswagen Golf" д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснив зіткнення із даним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до висновків експертного дослідження автомобіль «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_3 НА отримав пошкодження для виправлення яких необхідно 297330,30 гривень. Відповідач застрахував свою цивільну відповідальність, тому згідно Страхового поліса, Позивачу страховою компанією було відшкодовано 100 000,00 гривень. Оскільки ліміт Страховика за заподіяну шкоду становить 100 000 гривень, то обов"язок щодо відшкодування фактичного розміру шкоди у сумі 197330,30 посладається на Відповідача. Крім цього, Позивачем були понесені витрати в розмірі 850,00 гривень за проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу.Крім цього, Позивачем було сплачено послуги евакуатора в сумі 1000,00 гривень, які були вимушеною мірою, так як пошкоджений автомобіль неможливо було відігнати з місця ДТП іншим чином. Тому просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в сумі 199180,30 гривень та 20 000 гривень завданої моральної шкоди.

Позивач та його представник в судове засідання не з"явились, однак позивач подав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання вдруге не з"явився.Повторно подавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

А відтак суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті, оскільки вважає дії відповідача спрямовані на затягування розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 23.03.2019 року, о 22 год. 15 хв. в м.Львові по вул.Зелена-Тарнавського , керуючи автомобілем марки "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкостіруху, не врахував дорожньої обстановки, втратив контроль руху транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху , по якій рухався автомобіль марки "Volkswagen Golf" д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснив зіткнення із даним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Жовківського районного суду Львівської області від 13.05.2019р. винним у даній ДТП був визнаний відповідач по справі ОСОБА_2 , який вину у скоєному правопорушенні визнав повністю, а саме, у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та його піддано штрафу у розмірі 340,00грн.

Відповідно до звіту № ФД-000090А вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 - 297330,3 грн.

Згідно Договору про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу від 01.04.2019р. вартість послуг Виконавця по проведенню експертної оцінки визначається за угодою сторін і складає 850 гривень, які були сплачені Позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 01/04/19.

Згідно товарного чеку від 24.03.2019р. вартість перевезенння евакуатором автомобіля марки ФОльксваген Гольфн.з. НОМЕР_1 з вул.Зелена до вул.Лінкольна на автостоянку власника становить 1000 гривень.

Позивачем в позовні заяві зазначено, що згідно Страхового поліса, ОСОБА_1 строховою компанією було відшкодовано 100000,00 гривень. Даний факт ніким не оспорюється.

Невідшкодованою залишається майнова шкоди, з урахуванням виплати коштів страхової компанії, складає 199 180,30 гривень .

Відповідно до ст.1187 ЦК України, особа, яка спричинила шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки повинна відшкодувати цю шкоду.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз"яснено, що особою, яка зобов"язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п.2.2 Правил дорожнього руху України).

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач, визнаний винним у скоєнні ДТП, що сталася 22.03.2018р.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27березня 1992року №6 судам роз"яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи.

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов"язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що внаслідок вчиненого правопорушення відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, дія вчинена відповідачем призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача останній зазнав душевних страждань.

При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення правопорушення сплинув тривалий період часу, проте відповідач не вжив заходів щодо повного відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 10 000,00 грн.

Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому його позов належить в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 2191,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 219180 грн. 30 коп. заборгованості, в той же час суд прийшов до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача завданої майнової шкоди 209180 грн.30 коп., що становить 95,4 % від суми заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2090 грн. 20 коп. (95,4 % від 2191,00 грн.).

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.10, 58-61, 154, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст..ст.22, 23, 1166, 1187 ЦК України суд, -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання та реєстраціїм АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в сумі 199180,30 (сто дев"яносто дев"ять тисяч сто вісімдесят гривень) грн., 30 коп., моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень, судові витрати в сумі 2090 грн. 20 грн. (дві тисячі дев"яносто грн.) 20 коп., що в загальній сумі становить 211 270,50 (двісті одинадцять тисяч двісті сімдесят) грн.. 50 коп..

В задоволенні решти позову про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 10000 (десять тисяч) грн.. 00 коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України,

Суддя: Мікула В. Є.