печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.

справа № 753/59938/19-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: ОСОБА_2

відповідач 2: ОСОБА_3

відповідач 3: ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.02.2017 року на підставі договору дарування вона стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, вона позбавлена можливості користуватися вказаною квартирою, оскільки у ній зареєстровані та проживають відповідачі та вільного доступу до квартири позивач не має. У зв`язку з чим, позивач була вимушена звернутись до суду із позовною заявою від 12.10.2017 року до тих самих відповідачів про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення і зняття з реєстрації відповідачів, вказаний спір розглядається Печерським районним судом м. Києва у справі 757/62107/17-ц, але до цього часу спір не вирішено, а перешкоди у користуванні власністю не усунені. У зв`язку зі створенням відповідачами перешкод у користуванні власністю позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в емоційних стражданнях, постійному нервовому стресі через неможливість користуватися своєю квартири, неможливістю в ній проживати, а також судовим процесом у справі 757/62107/17-ц. На підставі викладеного та керуючись ст. 16, 23, 1167 ЦК України позивач просила суд задовольнити позов у вказаний нею спосіб.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, а саме для надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та надання квитанції про сплату судового збору на суму 768 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 27).

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 10.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 32).

23.01.2020 року від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки позивачем не наведено жодного доказу завдання їй моральної шкоди, а також протиправної поведінки відповідачів, не додано жодного доказу на підтвердження завдання моральної шкоди з використанням методики оцінки моральної шкоди (висновків соціально-психологічного дослідження). Крім того, відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає і не зареєстрований, відповідно жодних прав позивача не порушує.

Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не надходили.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на позбавлення можливості користуватися належним їй майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , оскільки у ній зареєстровані та проживають відповідачі, вільного доступу до квартири позивач не має та внаслідок таких протиправних дій відповідачів позивачу заподіяно моральної шкоди, що полягає у постійному нервовому стресі.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2009 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвою Н.Й., зареєстрований в реєстрі за № 2722 (а.с. 44).

14.02.2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., зареєстрований в реєстрі за № 128 (а.с. 5-6).

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 звернулись до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою (повідомленням) провчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, зокрема, остання умисно, з корисливих мотивів заволоділа їхньою квартирою АДРЕСА_1 шляхом обману та зловживанням їх довірою (а.с. 46, 51).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року в рамках цивільної справи № 757/60945/17-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , треті особи: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Н.Й. про визнання недійсними договору купівлі-продажу квартири від 31.12.2009 року та договору дарування квартири від 14.02.2017 року (а.с. 52-53)

Ухвалою Печерського суду м. Києва 03.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справа № 757/31703/19-ц за позовом ОСОБА_4 до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення (а.с. 54).

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.02.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 640/3837/17 та від 29 серпня 2018 року по справі № 686/16161/16-ц.

Отже, в даному випадку необхідною умовою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

За положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві, зокрема, щодо протиправності дій відповідачів, суду не надано. Крім того, позивач у своєму позові не навела, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, в чому вона проявилась.

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів наявності порушеного відповідачами права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 81, 141, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач 3: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя О.В.Батрин