Постанова

Іменем України

06 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 734/580/15-ц

провадження № 61-11073св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Приватне підприємство «Нива-В.Ш.», відділ державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції в Чернігівській області, ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Афанасьєва Ольга Федорівна, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Приватне підприємство «Експертна фірма «Експерт-плюс», Приватне підприємство «Гео Граф»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 06 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Страшного М. М., Євстафіїва О. К., Тагієва С. Р.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 06 лютого 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» (далі - ПП «Нива-В.Ш.»), відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області (далі - ВДВС Козелецького РУЮ Чернігівської області), ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Афанасьєва О. Ф., Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), Приватне підприємство «Експертна фірма «Експерт-плюс» (далі - ПП «ЕФ «Експерт-плюс»), Приватне підприємство «Гео Граф»(далі - ПП «Гео Граф»), про визнання недійсним протоколу та акту проведення прилюдних торгів, свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 20 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 980,98 доларів США (47 762,31 грн).

31 січня 2013 року заступником начальника ВДВС Козелецького РУЮ Чернігівської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 36309617 з виконання виконавчого листа № 2/2508/3818/12, виданого 24 липня 2012 року Козелецьким районним судом, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 5980,98 дол. США боргу.

17 квітня 2013 року складено акт опису та арешту майна, що належить боржнику земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

17 червня 2013 року проведено експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки.

09 вересня 2013 року між ВДВС Козелецького РУЮ Чернігівської області та філією 25 ПП «Нива-В.Ш.» було укладено договір про надання послуг з організації та проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна спірної земельної ділянки.

30 вересня 2013 року проведено перші прилюдні торги, однак реалізація арештованого нерухомого майна не відбулася у зв`язку з відсутністю купівельного попиту, у зв`язку з чим було складено акт про уцінку нереалізованого нерухомого майна на 30 %.

31 жовтня 2013 року проведено повторні прилюдні торги, однак реалізація майна не відбулась, унаслідок чого було складено акт про уцінку арештованого нерухомого майна на 50 %.

26 листопада 2013 року ПП «Нива-В.Ш.» втретє проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна.

Згідно з протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 26 листопада 2013 року № 2513256/1 переможцем торгів став ОСОБА_2

29 листопада 2013 року заступником начальника ВДВС Козелецького РУЮ складено акт проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна.

05 грудня 2013 року приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Афанасьєвою О. Ф. видано свідоцтво № 1725 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Оскільки, прилюдні торги організовано та проведено з порушеннями процедури, встановленої нормами чинного законодавства, про що стало відомо після їх проведення, складення та підписання протоколу, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені ПП «Нива-В.Ш.» від 26 листопада 2013 року з реалізації нерухомого арештованого майна земельної ділянки, затвердженого директором філії 25 приватного підприємства «Нива-В.Ш.» Пергаменщиком М. Ю. 29 листопада 2013 року; скасувати акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 26 листопада 2013 року та свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 05 грудня 2013 року № 1725, видане приватним нотаріусом Афанасьєвою О. Ф.; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення земельної ділянки власнику - ОСОБА_1 .

Справа розглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2017 року (у складі судді Бараненка С. М.) позов задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні торги від 26 листопада 2013 року з реалізації арештованого нерухомого майна: земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, загальною площею 0,07 га, кадастровий номер :01:003:0243, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано протокол проведення прилюдних торгів № 2513256/1 від 26 листопада 2013 року з реалізації нерухомого майна складений ліцитатором ОСОБА_4 та затверджений директором 25 філії приватного підприємства «Нива-В.Ш.» Пергаменщиком М. Ю.

Скасовано акт проведення прилюдних торгів від 29 листопада 2013 року, складений заступником начальника ВДВС Козелецького РУЮ Чернігівської області Михальчуком Б. А. та затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції Кіхтенко Є. В.

Скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 05 грудня 2013 року № 1725, видане приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області Афанасьєвою О. Ф.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прилюдні торги з реалізації арештованого та належного позивачу майна земельної ділянки відбулись з порушеннями вимог закону, а саме п.п. 3.3, 3.11, 4.10 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5 (далі - Тимчасове положення).

При цьому місцевий суд зазначив, що такі порушення, допущенні під час підготовки та проведення торгів, є такими, що могли б вплинути на результати торгів, недотримання правил про інформованість щодо проведення.

Не погодившись з таким рішенням місцевого суду, ВДВС Козелецького РУЮ Чернігівської області та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 06 лютого 2018 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Проте, позивач не надав до суду належних та допустимих доказів того, що таке порушення вимог щодо проведення прилюдних торгів призвело до порушення його права та законних інтересів.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом оскаржуване судове рішення ухвалено без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 вважає, касаційну скаргу не обґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

16 квітня 2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у вказаному складі суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що постановою заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Козелецького районного управління юстиції від 31 березня 2013 року серії ВП №36309617 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/2508/3818/12, виданого 24 липня 2012 року Козелецьким районним судом, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 5980,98 дол. США боргу.

У ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем 17 квітня 2013 року накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,07 га, про що був складений акт опису й арешту майна.

Постановою державного виконавця від 15 травня 2013 року для участі у виконавчому провадженні було призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності.

17 червня 2013 року ПП «Гео Граф» складено звіт експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

09 вересня 2013 року Державна виконавча служба уклала із філією 25 ПП «Нива-В.Ш.» договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Вказане майно було передано на реалізацію торгівельній організації ПП « Нива В.Ш. », філія 25.

30 вересня 2013 року відбулись прилюдні торги, проте реалізація майна не були здійснена у зв`язку з відсутністю купівельного попиту.

07 жовтня 2013 року державним виконавцем складено акт уцінки нереалізованого нерухомого майна на 30 %.

31 жовтня 2013 року відбулись повторні прилюдні торги, проте реалізація майна не були здійснена у зв`язку з відсутністю купівельного попиту.

04 листопада 2013 року державним виконавцем складено акт уцінки реалізованого нерухомого майна на 50%.

26 листопада 2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації земельної ділянки на АДРЕСА_1 , переможцем яких, згідно з протоколом № 2513256/1 визнано ОСОБА_2 .

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу; або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення).

Частиною п`ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім підпункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших, визначених Тимчасовим положенням, причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів, передбачених Тимчасовим положенням, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою, та інші відомості. Визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності.

На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, - а саме частини п`ятої статті 58 Закону № 606-XIV, пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Разом з тим, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалося проведення повторної уцінки майна, на яке звертається стягнення, та не заборонялося проведення третіх прилюдних торгів.

Установлено, що після проведення двох прилюдних торгів майно не було знято з реалізації. Уцінка майна була проведена державним виконавцем у відповідності до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день проведення уцінок), яка дозволяла проводити уцінку двічі.

Апеляційний суд також встановив, що не було письмово повідомлено боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Разом із тим, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Отже, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17.

При таких обставинах, встановивши, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів того, що порушення вимог щодо проведення прилюдних торгів призвели до порушення його прав та законних інтересів, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів встановивши обставини справи, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно, доводи касаційної скарги щодо наявності підстав вважати, що порушення вимог щодо проведення прилюдних торгів призвели до порушення прав та законних інтересів позивача не є обґрунтованими, оскільки не підтверджені матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду апеляційної інстанції не впливають, а спрямовані на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції за загальним правилом частини першої статті 400 ЦПК України, оскільки Верховний Суд не вправі встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного Верховний Суд не вбачає достатніх правових підстав для скасування постанови апеляційного суду, прийнятої за результатом розгляду спору у цій справі.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 06 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев