Справа № 654/497/20
Провадження №2/654/503/2020
23 липня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.
за участю секретаря Петришак В. П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження при заочному розгляді в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування трьох процентів річних за договором позики,
у с т а н о в и в:
Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала.
Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області №654/965/13-ц від 16 травня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 250 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 998 250,00 гривень та судові витрати в сумі 1820 грн.
Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 09 липня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін, та ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 було відхилено, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 травня 2013 року залишено без змін.
Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області №654/965/13-ц від 12 червня 2018 року замінено стягувача за виконавчим листом №654/965/13-ц на ОСОБА_1 .
Рішення суду №654/965/13-ц від 16 травня 2013 року на сьогоднішній день залишається не виконаним.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області №654/3620/16-ц від 31 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 577125 грн, вирішено питання щодо судових витрат. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21 листопада 2017 року дане рішення залишено без змін.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» , Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 16.01.2019 по справі №373/2054/16-ц.

Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 250000 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем набрання рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області №654/3620/16-ц, а саме з 22 листопада 2017 року до дня звернення до суду з даним позовом, що становить 812 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тобто 250000 доларів США х 812 день х 3 : 100 : 365 = 16685 доларів США.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із наведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за договором позики від 14.09.2006, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , у розмірі 16685 (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять) доларів США, а також 4087 (чотири тисячі вісімдесят сім) гривень 83 копійок судових витрат.

Зазначити дані сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер ( НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2020 року.

Суддя В. М. Сіянко