Справа № 140/1984/19
№ 2/930/88/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.01.2020 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

представника позивачів, адвоката Примакової В.В.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки, адвоката Гонтар В.А.

представника Служби у справах дітей

Немирівської РДА Оцупок Н.М.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Немирівської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мотивують тим, що 25 вересня 2016 року ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у виконкомі Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Під час проживання у шлюбі у нас народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 від 23.11..2017 року.

З часом їх подружні стосунки почали погіршуватися, в сім`ї не було злагоди, взаєморозуміння і взаємоповаги.

Влітку 2018 року ОСОБА_3 разом із сином поїхала до своєї матері і залишилась у неї на чотири місяці.

За такої поведінки відповідачки ОСОБА_2 змушений був звернутися до Служби у справах дітей Немирівської районної державної адміністрації.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Немирівській районній державній адміністрації від 30.10.2018 року ОСОБА_2 надано дозвіл зустрічатися з малолітнім сином ОСОБА_4 кожної середи та неділі з 11 до 15 години дня в присутності матері.

Однак, і після прийняття такого рішення відповідачка не виконувала цього рішення та чинила перешкоди ОСОБА_2 у зустрічах з дитиною, порушуючи цим норми діючого законодавства, перешкоджаючи нормальному розвитку дитини, яка від народження проживала в сім`ї із обома батьками .

В листопаді 2018 року ОСОБА_3 разом із сином повернулась до ОСОБА_2 і вони продовжували проживати однією сім"єю.

16 травня 2019 року ОСОБА_3 нічого не пояснивши ОСОБА_2 пішла до своєї матері в с. Мухівці Немирівського району, а дитину залишила йому. Того ж дня, через дві години, дружина ОСОБА_3 повернулась із своєю матір`ю та працівниками поліції, зібрала речі та забрала їхнього сина.

Після переїзду ОСОБА_3 , ОСОБА_2 практично був позбавлений можливості бачити сина та приймати участь в його вихованні. ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина. При спробах зустрітися і спілкуватися з сином влаштовує конфліктні ситуації, позбавляючи, позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як батька так дідуся приймати участь у вихованні ОСОБА_5 .

Відповідачка не дбає про майбутнє сина, який будучи малолітнім не розуміє таких перемін у його житті, дії відповідачки позбавляють дитину батьківського піклування, чим порушує права, як позивачів, так і самої дитини.

Під час зустрічей ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із дитиною, призначених комісією служби у справах дітей, відповідачка ОСОБА_3 пояснювала, що дитина у цей час завжди спить. А, якщо і приходила на зустріч разом із сином, то виводила його на бруківку, що біля її будинку де завжди шумно та багато пилюки, що перешкоджає нормальним умовам спілкування із малолітнім сином.

З боку відповідачки ОСОБА_3 це вже було неодноразове перешкоджання зустрічам позивачів із дитиною.

Рішення комісії з питань захисту прав дитини є обов`язковим до виконання, але мати дитини ОСОБА_3 всіляко його ігнорує в зв`язку із чим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 змушені звернутися до суду за вирішенням даного питання.

Представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвокат Примакова В.В., позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, просять його задовільнити, зобов"язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкування з дитиною та визначити порядок і спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини батьку і дідусю, оскільки у позивачів створені всі належні умови для того щоб дитина могла проживати у нього, особисто батько та дідусь в змозі створити всі умови для достойного відпочинку дитини разом з ним в літній та зимовий період, батько дитини сплачує аліменти відповідачці на утримання дитини та надає окрім цього кошти, однак в добровільному порядку вирішити питаня щодо графіку зустрічей батька з дитиною вони не мають змоги.

Представник відповідачки, ОСОБА_3 , адвокат Гонтар В.А. в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити та зазначили, що дійсно після припинення сімейно-шлюбних стосунків між сторонами, дитина залишилась проживати разом матір`ю, вказувала, що дійсно між нею та позивачами виникають суперечки з приводу часу та тривалості зустрічі батька і дідуся з дитиною, оскільки позивачі бажають брати дитину тоді коли мають бажання.

Представник Служби у справах дітей Немирівської РДА Оцупок Н.М. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши учасників судового розглячду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 вересня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у виконкомі Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис №10, згідно сівідоцтва про шлюбу Серії НОМЕР_2 .

Під час проживання у шлюбі у нас народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_1 від 23.11..2017 року.

На підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 07.10.2019 року шлюб між сторонами розірвано та прізвище ОСОБА_6 , після розірвання шлюбу, відновлено на дошлюбне «Цвень».

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, між ними дійсно виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька і дідуся з дитиною, з цього приводу як батько звертався до служби в справах дітей.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов`язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення (ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України).

В судовому засіданні представник позивача наголошувала на тому, що з боку відповідачки - матері дитини, чиняться перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною, оскільки на даний час дитина проживає разом з матір`ю, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мають бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити час з дитиною без присутності матері, вважають, що їх спілкування з дитиною на одинці, без присутності матері, буде більш сприяти порозумінню з дитиною.

На підтвердження заявлених позовних вимог в частині чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною позивач посилається на порушення своїх прав, як батька, з боку матері дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивачів, як батька та дідуся на спілкування з дитиною, про що свідчить його особисте звернення до служби у справах дітей за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачкою ОСОБА_3 умов вказаного рішення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини.

Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, психічний та фізичний стан малолітньої дитини, вважає за можливе визначити позивачам, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні зустрічі з дитиною кожного дня з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини - ОСОБА_3 .

Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивачів, як батька і дідуся, на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька і дідуся шляхом зобов`язання відповідачки не чинити перешкод позивачам у спілкуванні з малолітньою дитиною в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька і дідуся з дитиною.

Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статі 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визначає спосіб участі батька ОСОБА_2 та дідуся ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення днів зустрічей батька і дідуся з дитиною: кожного дня з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини - ОСОБА_3

Згідно із ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі № 922/1163/18 від 06.03.2019 р.

Однак в матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок заявлених витрат, що унеможливлює стягнення в повному розмірі витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень, які зазначені у квитанції адвоката, тому суд вважає за необхідне їх зменшити до 2500 гривень.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.19, 141, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст.2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 138, 141, 206, 259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Немирівської РДА про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовільнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Мухівці Немирівського району Вінницької області, як матір дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 .

Визначити порядок і спосіб участі у спілкуванні та вихованні батьку дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом спілкування з дитиною кожного дня з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини - ОСОБА_3 .

Визначити порядок і спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини - діду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом спілкування з дитиною кожного дня з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності матері дитини - ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1536,80 гривень, а також витрати понесені за надання правничої допомоги в сумі 2500 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького Апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: (підпис) В.М. Алєксєєнко.

Згідно з оригіналом:

Оригінал рішення суду знаходиться в цивільній справі № 140/1984/19 в архіві Немирівського районного суду Вінницької області.

Суддя: В.М. Алєксєєнко.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.01.2020 року.