ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року м. Чернівці

справа № 718/955/20

провадження №22-ц/822/585/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Куцак Олена Матвіївна, на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Масюк Л.О.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними.

19 травня 2020 року позивачі подали заяву про забезпечення позову, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що ними пред`явлено позов до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок недійсними. Право власності на майно передане за вказаними договорами зареєстроване за відповідачем, який на їхню думку дізнавшись про пред`явлення позову може відчужити спірне майно, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду після його прийняття або поновлення їхніх прав.

Просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме:

житловий будинок літ «А-1», загальною площею 78,60 кв.м, житловою площею 44 кв.м.; літню кухню літ. «Б»;сарай літ. «В»;гараж літ. «Г»; убиральню літ. «Д»;колодязь 1; огорожу №92.3, що розташовані по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0338, розташовану по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, площею 0,2328 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:0339, розташовану по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 травня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме:

житловий будинок літ «А-1», загальною площею 78,60 кв.м, житловою площею 44 кв.м.; літню кухню літ. «Б»;сарай літ. «В»;гараж літ. «Г»; убиральню літ. «Д»;колодязь 1; огорожу №92.3, що розташовані по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0338, розташовану по АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку, площею 0,2328 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:0339, розташовану по АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що накладання арешту на спірне майно є співмірним та достатнім заходом забезпечення позову до вирішення справи по суті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Куцак О.М., просить ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 травня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Куцак О.М., вказує на те, що станом на момент подання позовної заяви позивачі фактично користуються належною йому власністю і жодних доведених намірів по відчуженню цього майна не існує.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції необґрунтовано застосував саме арешт в якості забезпечення позову, оскільки він є неспівмірним із заявленими вимогами.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та дві земельні ділянки, які відповідач отримав за договорами дарування, дійсність яких позивачі оспорюють.

Позивачі при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову просили суд накласти арешт на вказане майно, посилаючись на те, що відповідач у справі, як власник спірного майна, може його відчужити, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду після його прийняття або поновлення їхніх прав.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Обраний заявником та застосований судом вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позивачами вимогами, оскільки судом встановлено, що позивачі звернулися до суду з позовом про визнання договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок недійсними, укладених між ними та відповідачем, отже між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову судом про визнання недійсними укладених правочинів. Саме на майно, яке є предметом спору накладено арешт, з метою запобігання його відчуження. Отже, доводи апелянта про неспівмірність є безпідставними.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням обставин справи, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін, застосований судом вид забезпечення позову є співмірним з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням предмету спору, вартості майна, відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявники звернулися.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Куцак Олена Матвіївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови 5 серпня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.М. Литвинюк

О.О. Одинак