ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5543/20 Справа № 199/3948/17 Головуючий у першій інстанції: Якименко Л. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року по справі за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона з 16.07.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який був розірваний рішенням Індустріального районному суду м. Дніпропетровська від 13.08.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої, відповідно до свідоцтва про народження від 16.09.2009 року, актовий запис № 1074, зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Після припинення шлюбних відносин у 2013 році відповідач залишив дитину разом з матір`ю, і до теперішнього часу не цікавиться долею дитини, її здоров`ям, ніколи не мав наміру надати допомогу на її утримання, розвиток, лікування, відпочинок, тощо. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 27.12.2013 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заборгованість по аліментам згідно з розрахунком складає 49705,08 грн. На теперішній час малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю в та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач ОСОБА_1 не відвідує малолітнього сина, не цікавився його долею, матеріальної допомоги не надає та аліменти не сплачує, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Тому позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання (а.с. 41 т.2).

Представник відповідача - ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду із заявою про компенсацію судових витрат по справі, посилається на те, що відповідачем сплачено адвокату у зв`язку з розглядом даної справи 15000,00 грн. та судовий збір в сумі 384,20 грн., що загалом становить 15384,20 грн. Спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивачки ОСОБА_3 , оскільки відсутні підстави для подання позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 . Тому дії позивачки є безпідставними, а позов надуманим. Заявник просив стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати, понесені на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 15000,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 гривень (а.с. 62-64 т.2).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 рокузаяву представника відповідача - ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат у даній справі залишено без задоволення (а.с. 86-87 т.2).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про компенсацію судових витрат.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання (а.с. 41 т.2).

На вказану вище ухвалу ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 57 т.2).

Заявником на підтвердження понесених судових витрат відповідачем надано копію акту здачі-приймання робіт (надання юридичних послуг) від 10.05.2019 року за договором про надання правової допомоги б/н від 03.11.2017 року та додаткової угоди №1 від 07.11.2018 року, в якому надано детальний опис робіт (наданих послуг) та витрат на правову (правничу) допомогу вартість яких, з урахуванням знижки становить 10000,00 грн. (а.с.157-160 т.1).

Також надано докази оплати за вказаним вище актом здачі-приймання робіт (надання юридичних послуг) від 10.05.2019 року за договором про надання правової допомоги б/н від 03.11.2017 року та додаткової угоди №1 від 07.11.2018 року, а саме квитанцію №15324 від 05.02.2019 року на суму 3000,00 грн.; №36524 від 26.02.2019 року на суму 3000,00 грн.; №21380 від 29.12.2018 року; №16734 від 07.03.2019 року на суму 500,00 грн.; №14609 від 13.03.2019 року (а.с. 161, 161 зворот т.1).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно роз`яснень викладених у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, позову, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, позовну заяву, клопотання.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що саме по собі подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав не може бути розцінено, як необґрунтовані дії позивача, оскільки це є правом позивача, передбачене ЦПК України та Конституцією України; враховуючи, що відповідачем не конкретизовано та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені нею в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи мав протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації судових витрат, у зв`язку із зловживанням позивачем процесуальними правами.

Доводи апелянта, що залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою позивача свідчить про зловживання процесуальними правами і є достатнім для стягнення з позивача судових витрат - не приймаються до уваги судом, адже позивач намагалась в апеляційному порядку оскаржити ухвалу про залишення її позову без розгляду, подала апеляційну скаргу, сплативши також судовий збір в розмірі 421,00 грн. (а.с. 56 т.2), що свідчить про відсутність зловживань, з боку позивача, своїми процесуальними правами.

Однак, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року було відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропустком строку на апеляційне оскарження (а.с. 57 т.2).

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено та судом не встановлено наявності необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій позивача.

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з позивача судових витрат відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді