ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 663/3477/19

Номер провадження: 22-ц/819/1156/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області у складі судді Клімченка М.І. від 16 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у вересні 2001 року він придбав за 1800 доларів США автомобіль марки ВАЗ 21043 д/н НОМЕР_1 у ОСОБА_3 , який видав йому генеральну довіреність на право розпорядження автомобілем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 власник автомобіля - ОСОБА_3 загинув, при цьому дружина померлого - ОСОБА_4 оформила спадщину на автомобіль і підтвердила правочин, передавши позивачу свідоцтво про реєстрацію автомобіля та надавши тимчасовий талон на право користування цим автомобілем, при цьому зобов`язалась у подальшому оформити договір купівлі-продажу.

Позивач зазначив, що вказаний автомобіль в 2004 році він передав в користування сину, який перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Остання після розлучення з сином залишила автомобіль собі, вважаючи себе його законною власницею, оскільки нібито сплатила ОСОБА_1 за нього грошові кошти.

ОСОБА_1 вважає, що його право титульного володільця автомобілем порушено відповідачкою і підлягає судовому захисту нарівні з його власником.

На підставі викладеного, просить зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому спірний автомобіль марки ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, колір червоний, кузов № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 16 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Охлопков О.І., який діє в його інтересах, апеляційну скаргу підтримали, просять задовольнити позовні вимоги. Пояснили, що відповідачка без правової підстави володіє автомобілем. При цьому, вона знає, що спірний автомобіль належить на праві власності позивачу, що підтвердила в судовому засіданні власниця автомобіля.

ОСОБА_5 , який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , апеляційну скаргу не визнав, просить її залишити без задоволення та пояснив, що права вимоги у позивача немає, оскільки він не є власником спірного автомобіля, а також не має іншого речового права на автомобіль.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимоги ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

В п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно копій свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та свідоцтва про право власності серії НОМЕР_4 від 04.07.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Куліш Л.Г., ОСОБА_4 є власником автомобіля марки ВАЗ 21043, державний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, колір червоний, кузов № НОМЕР_2 (а.с.3,26 ).

В матеріалах справи міститься копія тимчасового реєстраційного талона НОМЕР_5 , про право власності ОСОБА_1 на транспортний засіб марки ВАЗ 21043, 1992 року випуску, колір червоний, кузов № НОМЕР_2 . Талон дійсний до 26.07.2012 року (а.с. 4).

Сторонами не оспорюється, що спірний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію на ім`я ОСОБА_4 - знаходяться у ОСОБА_2 .

Згідно пояснень допитаних в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спірний автомобіль придбано позивачем, на його ім`я видана генеральна довіреність без подальшого оформлення.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що на теперішній час у нього немає довіреності на користування та володіння автомобілем.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажу транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який попов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено набуття права власності відповідно до вимог закону. Не доведено також речове право позивача на майно (автомобіль), яке зареєстроване за іншою особою ОСОБА_4 , що відповідно до вимог ст. 396 ЦК України давало б позивачу право вимоги.

Тимчасовий реєстраційний талон на спірний автомобіль на ім`я позивача як власника, закінчив свою дію у 2012 році. З позовом до суду ОСОБА_1 звернувся в листопаді 2018 року. Довіреність чи інші документи, які б підтверджували право власності чи інше речове право позивача - відсутні.

Отже, ОСОБА_1 не має права з підстав, передбачених законом, витребувати спірний автомобіль від ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Посилання скаржника про те, що автомобіль знаходився у нього на законних підставах, а тому він має право на витребування майна від відповідачки, - не заслуговують на увагу, оскільки право власності позивача на спірний автомобіль або речові права не підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка є недобросовісним набувачем спірного рухомого майна, - не впливають на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки право вимоги має тільки власник або уповноважена ним особа, а також особа, яка має речове право на чуже майно.

На підставі викладеного,суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування або зміни немає.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 червня 2020 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 10 серпня 2020 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова