Справа №220/2613/19
Провадження № 2/220/112/20
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2020 року Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішина О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Южноє», СТОВ «Ново-шахтарське», про поділ спільного майна,

BСТАНОВИВ:

17.10.2019 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Южноє», СТОВ «Ново-шахтарське», про поділ спільного майна.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2019 р. справу розподілено судді Яненко Г.М.

Ухвалою від 18.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху для підтвердження повноважень представника позивача, надання копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб у паперовій формі, та сплати судового збору.

Ухвалою суду від 07.11.2019 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.01.2020 р. задоволено заяву судді Яненко Г.В. про самовідвід. Справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2020 р. справу розподілено судді Якішиній О.М.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю її такою, що підлягає залишенню без руху, для усунення її недоліків, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав або інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішення; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте, в порушення зазначених вимог закону подана позивачем позовна заява не містить змісту позовних вимог. Так, звертаючись з вимогами про виділ в натурі частки у спільному майні подружжя та визнання за нею права власності на це майно, позивач не зазначає розмір цієї частки, вид та розміри майна, на яке вона претендує в натурі, а також його місцезнаходження, що позбавляє суд можливості як вирішити справу по суті, так і визначити правильну територіальну підсудність розгляду справи.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення зазначених вимог закону позивачем в позовній заяві не зазначено обсяг майна, джерело і час його придбання, тобто відсутнє фактичне обґрунтування позовних вимог, не зазначено докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання всього майна, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення ч.5 ст.177 ЦПК України позивачем не долучено до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Посилаючись на неможливість отримання інформації щодо складу майна юридичних осіб, позивач долучив до позовної заяви відповідні запити відповідача ОСОБА_2 , тим самим перекладаючи обов`язок надання доказів на останнього. Разом з тим, позивач не позбавлений можливості самостійно звернутись з відповідними запитами та отримати інформацію з офіційних відкритих джерел.

Таким чином, позивачу необхідно надати позовну заяву в новій редакції із зазначенням:

- обсягу майна, яке підлягає поділу, джерела і часу його придбання, з належним обґрунтуванням позовних вимог в цій частині;

- доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- розміру частки, яку позивач просить їй виділити;

- виду та розміру майна, на яке позивач претендує, а також його місцезнаходження.

Крім того, до позовної заяви позивачу необхідно надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з ч.ч. 11-13 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.175, 177, 187 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ТОВ «Южноє», СТОВ «Ново-шахтарське», про поділ спільного майна залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя О.М. Якішина