ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Херсон

Номер справи: 766/4439/20

Номер провадження: 22-ц/819/1110/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцової О.А.,

Семиженка Г.В.

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Лошкарьова Федора Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду, у складі судді Кузьміної О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про захист прав споживача. Позов обґрунтовано тим, що 24.06.2015 між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 19/уа114043/2.1.5.1, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб SUBARU IMPREZA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, за програмою «Престиж», за страховими ризиками: дорожньо-транспортна пригода, протиправні дії третіх осіб, інші випадкові події, незаконне заволодіння. Страхова сума за договором була встановлена в розмірі 970 000 гривен.

12.08.2015 року близько 4-00 невідома особа незаконно заволоділа транспортним засобом, який знаходився неподалік від бару «Апельсин» в смт.Лазурне Скадовського району Херсонської області. Позивач вказує, що виконав всі умови договору щодо повідомлення страхової компанії відносно події та обставин страхового випадку. Відповідач повинен був в строк до 17.02.2016 року прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, однак до теперішнього часу зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту № 19/уа114043/2.1.5.1 АТ «Страхова компанія «Країна» не виконало, в зв`язку з чим просив стягнути з відповідача 921500 гривень.

16 березня 2020 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «Країна» про захист прав споживачів, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 квітня 2020 року.

26 травня 2020 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «Країна» про захист прав споживачів залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви. Судом першої інстанції вказано, що після відкриття провадження у справі суд встановив обставини, що перешкоджають подальшому її розгляду. Під час підготовчого судового засідання було встановлено, що позивачем подано заяву без дотримання вимог, викладених у ст. 175,177 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить оригіналу підпису особи, яка звернулась із позовом; позовні вимоги не конкретизовані - не зрозуміло на користь кого позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування; позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 9215 гривень, оскільки відносини, які виникають з майнового страхування не підпадають під предмет регулювання ЗУ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «Країна» залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 26 травня 2020 року та не сплачено судовий збір.

З апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду звернувся адвокат Лошкарьов Ф.А., який діє від імені ОСОБА_1 .. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на виконання ухвали суду першої інстанції від 26 травня 2020 року, позивачем 09 червня 2020 року було направлено на адресу суду позовну заяву, яка підписана електронним підписом позивача та пояснення до позовної заяви, з підтвердженням належності електронного підпису позивачеві. Вказані документи отримані судом, тому висновок суду про невиконання вимог ухвали про залишення цивільної справи без руху, є безпідставними. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що відносини, які виникають з майнового страхування не підпадають під предмет регулювання ЗУ «Про захист прав споживачів» і позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 9215 гривень, є помилковим, оскільки порушення відповідачем договору добровільного страхування є порушенням прав споживача окремого виду договірних зобов`язань, які передбачені двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним договором про надання послуги страхування та ч.3 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Страхова компанія «Країна» вказує на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Також зазначає, 23 листопада 2018 року Херсонським міським судом Херсонської області було постановлено рішення в цивільній справі № 663/253/17 за такою самою позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Країна» про захист прав споживачів, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі. Посилаючись на те, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, просить ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, та відповідність нормам процесуального закону, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позивачеві заяву як неподану, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Недоліками, які належало усунути позивачеві, суд вказав: позовна заява не містить оригіналу підпису особи, яка звернулась із позовом; позовні вимоги не конкретизовані - не зрозуміло на користь кого позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування; позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 9215 гривень, оскільки відносини, які виникають з майнового страхування не підпадають під предмет регулювання ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства позовна заява за своїм змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у статті 175 ЦПК України, та до неї позивач повинен додати документи, зазначені в статті 177 ЦПК України.

Пунктом 11 статті 187 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом позовна заява залишається без розгляду. (п. 12,13 ст.187 ЦПК України).

На виконання ухвали суду про залишення цивільної справи без руху від 26 травня 2020 року позивачем було направлено на електронну адресу суду позовну заяву та пояснення по справі, в яких він обґрунтовує підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до вимог ЗУ «Про захист прав споживачів». Вказані документи підписані позивачем електронним підписом, що підтверджено центром сертифікації (а.с.30).

Пунктами 12, 32 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Частиною першою, другою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 , електронний документ - це оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - це електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 711/6290/19 (провадження № 14-19зц20) зроблено правовий висновок про те, що якщо апеляційна скарга надійшла на офіційну електронну поштову скриньку суду, підписана кваліфікованим електронним підписом, про що в матеріалах справи міститься довідка суду, то вона вважається підписаною відповідно до вимог статті 43 ЦПК України.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, взагалі не дав оцінку діям позивача по подачі ним позовної заяви та пояснень на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, шляхом подання вказаних документів на електронну пошту суду з підтвердженням накладення електронного підпису, та безпідставно вважав, що вказаний ним недолік позивачем не усунуто.

Крім того, вказуючи, як недолік позовної заяви, та як наслідок, не усунення цього недоліку - залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції вказав, що позивачем не зазначено на чию користь він просить стягнути кошти з відповідача.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Колегія суддів вважає, що не зазначення на чию користь позивач просить стягнути кошти з відповідача, тоді як позивач виступає від свого іменні, та лише в своїх інтересах, без залучення до участі у справі інших осіб, не є достатньою підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Позивач до закінчення підготовчого провадження має право уточнити позовні вимоги.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо звільнення позивача в даній справі від сплати судового збору.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Статтею 6 ЗУ «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до положень преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Виходячи з вище викладеного, оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу надання відповідачем позивачу послуг страхування, то на них розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Такі висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 522/26377/15-ц (провадження № 61-36416св18).

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про те, що позивач мав сплатити судовий збір, оскільки на правовідносини, що виникли в даній справі, не розповсюджуються положення ЗУ «Про захист прав споживачів», є помилковим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що порушення судом першої інстанції процесуального права призвело до постановлення судом помилкової ухвали, ця ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України.

Керуючись ст.367, п.4 ч.1 ст.374, ст. 379, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката Лошкарьова Федора Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 серпня 2020 року

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: О.А. Кузнєцова

Г.В. Семиженко