Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/116/20
Провадження № 2/494/229/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Судді- Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу №494/116/20 за позовом ОСОБА_1 до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

До Березівського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовними вимогами до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 22.06.2020 року від Березівської районної державної нотаріальної контори Одеської області витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з цим, відповідно до наказу №5-од про організацією Березівського районного суду Одеської області на час дії карантину ( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.08.2020 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Справа неодноразово відкладалась у зв`язку з дією карантину на території України.

У своїй заяві позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: Ѕ частини однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується Розпорядженням органу приватизації від 30.01.2008 року №01, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.03.2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССС №235553 від 18.03.2008 року. На момент смерті ОСОБА_3 згідно довідки , виданої Раухівською селищною радою Березівського району Одеської області за №369/02-23 від 08.11.2019 року, була зареєстрована матір позивача та її брата - ОСОБА_2 , яка проживала разом з ним за однією адресою та фактично прийняла спадщину після смерті свого сина, але не оформила своїх спадкових прав, так як ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.. Після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона не встигла оформити після смерті свого сина - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В вересні 2017 року позивач звернулася до Березівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте вона змогла оформити лише Ѕ частину вищевказаної квартири, тобто після смерті матері - ОСОБА_2 , а іншу Ѕ частину квартири, яка належала її брату нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки в свідоцтві про право власності дата видачі значиться 17.03.2008 року, тобто вже після його смерті, так як він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що суперечить нормам діючого законодавства. Відповідно до Розпорядження органу приватизації від 30.01.2008 року, яке було видане за життя покійних, в якому їм було задоволено і передано квартиру в спільну часткову власність в рівних частинах. А саме свідоцтво про право власності яке було видане 17.03.2008 року органом приватизації Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, було оформлене та видане вже після смерті ОСОБА_3 . У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити її позов.

У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, 10.08.2020 року подали до суду заяву в якій просили слухати справу у їх відсутності, на позовних вимогах наполягали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області у судові засідання не з`являлася, 30.03.2020 року та 10.08.2020 року подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, з позовними вимогами згодна та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача та відповідача в заявах про розгляд справи за їх відсутності, відсутність відповідача та визнання позову, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 05.03.2008 року та серії НОМЕР_3 від 17.08.2017 року помер ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після їх смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Єдина спадкоємиця після їх смерті є позивач по справі - ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину на Ѕ частину даної квартири, а саме після смерті матері ОСОБА_2 . А на Ѕ частину квартири після смерті її Брата - ОСОБА_3 нотаріусом їй відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки в свідоцтві про право власності на ім`я ОСОБА_3 дата видачі значиться 17.03.2008 року, а дата його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто правовстановлюючий документ виданий після його смерті.

Суд вважає зазначити, що у відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартира, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виявила згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання, однак їй було відмовлено.

Судом також встановлено, що згідно довідки Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області від 08.11.2019 року на момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована його мати ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ,а тому вказане дає підстави обґрунтовано вважати про прийняття спадщини саме її матір`ю на момент смерті сина ОСОБА_3 .

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним».

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка ,в свою чергу, фактично прийняла спадщину, але не успіла за життя оформити її після смерті ОСОБА_3 , а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частини однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення повинно відповідати вимогам Цивільно-процесуального кодексу України бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями 12, 13, 229, 265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на Ѕ частини однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 32,1 кв.м, та належала покійному ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстрована : АДРЕСА_3 .

Відповідач - Раухівська селищна рада Березівського району Одеської області, адреса: смт Раухівка Березівського району Одеської області.

Суддя І.А. Римар