Справа № 390/245/20
Провадження № 2/390/264/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі :

Головуючого - судді Пасічника Д.І.,

при секретарі - Пікущій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 24 липня 2008 року, попередньо домовившись про всі істотні умови договору купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями позивачі сплатили шість тисяч гривень відповідачу за спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач в свою чергу передала їм ключі від будівлі та технічних паспорт. Позивачі одразу переїхали та почали проживати, протягом одинадцяти років відкрито та добросовісно користуватись спірним житловим будинком. Враховуючи те, що будинок належав матері відповідача, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але відповідач на час продажу будинку не оформила право власності, тому позивачі з нею домовились звернутись до нотаріуса і належним чином оформити договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку, одразу після переоформлення нею права власності на спірний будинок. Позивачі неодноразова зверталась до відповідача з проханням оформити договір купівлі-продажу в нотаріуса, але кожного разу вона вказувала на те, що займається оформленням спадщини та просила зачекати, а потім взагалі перестала відповідати на дзвінки та змінила номер телефону. На сьогоднішній день позивачі продовжують проживати в цьому будинку, провели ремонт, постійно сплачують комунальні послуги.

Простять суд визнати за ОСОБА_1 , право власності за набувальною давністю Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовим будівлями загальною площею 54,80кв.м, житловою -27,20 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовим будівлями загальною площею 54,80кв.м, житловою -27,20 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачі не з`явились. Представник позивачів надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час розгляду даної справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що Відповідно до Спадкової справи до майна померлого від 12.12.2006 року, ОСОБА_5 , була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 .(а.с.68-93).

Згідно Заяви про прийняття спадщини від 14.05.2007 року ОСОБА_3 , прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , 1954 року народження. Також з заяви вбачається, що існують інші спадкоємці, а саме, син померлої - ОСОБА_4 . (а.с. 71).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок виданого КПКООБТІ від 07.08.2007 року житловий будинок з з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_5 .(а.с.8-10)

Відповідно до Довідки Покровської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 10.11.2019 року № 857, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з липня 2008 року та по даний час проживають без реєстрації за аджесою АДРЕСА_1 . В даному будинку з 12.12.2006 року по даний час ніхто не зареєстрований. (а.с.60

Відповідно до Акту про проживання особи від 12.12.2019 року, згідно показів сусідів, за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2008 року по теперішній час проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

На підставі викладеного чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном.

Як вбачається з позовної заяви позивачів та представника позивачів достовірно знають, про те, що вони не є власниками будинку, яким користується.

Частиною1 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує ним відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховала той факт знаходження майна у її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом з тим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї ідстав для набуття права власності.

За набувальною давність може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/169/16-ц.

Враховуючи, що позивачі не набули права власності на спірний житловий будинок з господарським будівлями та спорудами та приймаючи до уваги, що сам по собі факт користування позивачами даним майном не є підставою для виникнення у них права власності за набувальною давністю, суд дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для набуття права власності на вказане майно з підстав, передбачених ст. 344 ЦК України.

Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо позивачі при заволодінні майном не знали і не повинні були знати про відсутність у них підстав на набуття права власності.

Тому за відсутності підстав, передбачених ст.344 ЦПК України, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду першої інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.І. Пасічник