Дата документу 04.08.2020 Справа № 334/8721/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/8721/15 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Провадження № 22-ц/807/1451/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» серпня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради від 09.10.1986 року № 280/4 її матір ОСОБА_3 отримала дозвіл на викуп частки у будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 24,0 кв.м з наступним оформленням нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Згідно з п.5 вказаного рішення частина будинку була наділена присадибною земельною ділянкою у розмірі 300 кв.м. та залишена у тимчасове користування земельна ділянка площею 449 кв.м, а усього площа складала 749 кв.м.

25.12.1987 року був укладений договір купівлі-продажу 23/50 часток будинку АДРЕСА_1 , посвідчений Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі №1-7037 та зареєстрований у ОП «ЗМБТІ».

28.10.1996 року за будинком була зареєстрована площа земельної ділянки у розмірі 1499 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, вона прийняла спадщину, яка складалась з 23/50 часток будинку АДРЕСА_1 , та отримала свідоцтво про право на спадщину від 03.09.2007 року.

Належні їй 23/50 частки будинку складаються з кухні 2-1 площею 9,9 кв.м, кімнати 2-2 площею 7,6 кв.м, кімнати 2-5 площею 8,9 кв.м, кімнати 2-4 площею 15-1 кв.м, кладової 2-3 площею 2,2 кв.м, усього житловою площею 31,6 кв.м, підсобною-12,1 кв.м. Також їй належать сараї «И» та «Е», погріб з шийкою «ПГ», розташовані з боку її частини будинку.

Відповідач також успадкувала 27/50 часток вказаного будинку після смерті свого батька ОСОБА_4 .

У добровільному порядку питання користування присадибною земельною ділянкою вирішити не є можливим.

Під час підготовки позову вона замовила виготовлення Кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим були уточнені всі її розміри та встановлено, що земельна ділянка має площу 0,1596 га.

На підставі зазначеного остаточно просила визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 , виділити їй у користування по Варіанту І (Додаток №2 до висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельну ділянку S-1, площею 734,16 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути на її користь з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 7282,20 грн., які складаються з: витрат на виготовлення Топографічного плану земельної ділянки у розмірі 4200,00 грн., за проведення експертизи - у розмірі 2500,00 грн., витрати за послуги ТОВ «ЗМБТІ» - у розмірі 95,00 грн., судовий збір у розмірі - 487,20 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року позов задоволено.

Встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Виділено ОСОБА_2 у користування по Варіанту І (Додаток №2 до висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельну ділянку S-1, площею 734,16 кв.м., співвласнику ОСОБА_1 виділити в користування земельну ділянку S-2 площею 861,84 кв.м., з улаштуванням входів до горища із земельних ділянок, які виділені їм у користування.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 7282,20 грн., які складаються з: витрат на виготовлення Топографічного плану земельної ділянки у розмірі 4200,00 грн., за проведення експертизи - у розмірі 2500,00 грн., витрати за послуги ТОВ «ЗМБТІ» - у розмірі 95,00 грн., судовий збір у розмірі - 487,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежне повідомлення про розгляд справи, визначення та погодження порядку користування за життя попередніх власників, відсутність підстав для зміни визначеного порядку, зазначаючи про те, що саме Варіант ІІ висновку експерта враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним сторонами, та, вказуючи на помилковість висновку суду щодо обсягу судових витрат, просила скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою згідно з фактично існуючим порядком користування, відображеним у висновку експерта №2296 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 15.06.2017 року.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно положень статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 392 ЦК України).

За приписами частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 88ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до частини другою статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Як роз`яснено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Відповідно до п.25 вищезазначеної постанови, суд приймає рішення щодо встановлення порядку користування, зокрема, на підставі: документів про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд; плану земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень; правовстановлюючих документів на будинок із зазначенням розміру часток кожного із співвласників.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №280/4 від 09.10.1986 року частину житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 24,0 кв.м було продано ОСОБА_3 за 1587,77 руб. Вказаним рішенням було виділено присадибну земельну ділянку до вищезазначеної частини будинку у розмірі 300 кв.м., та залишено у тимчасовому користуванні земельну ділянку у розмірі 449 кв.м. (т. 1 а.с.6).

Рішенням Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №280/4 від 09.10.1986 року частину житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 31,1 кв.м було продано ОСОБА_4 за 1763,95 руб. Вказаним рішенням було виділено присадибну земельну ділянку до вказаної частини будинку у розмірі 300 кв.м., та залишено у тимчасовому користуванні земельну ділянку у розмірі 450 кв.м. (т. 1 а.с.43).

Листом голови виконкому № 27/10 від 03 лютого 1986 року підтверджується, що на підставі висновку архітектури міста № 146 від 27.01.1986 року Виконком Ленінської районної ради народних депутатів надав дозвіл на реєстрацію по периметру конструкції по АДРЕСА_1 , за ЖЕД №12 душу, розміром 1,6 х 1,6 м, погрібу та сіней а І-І, розміром 2,6 х 2,02 м, сараю Б-І , розміром 4,14 х 2,96, х 3,56 м (т. 1 а.с.44).

Згідно Висновку архітектури міста № 923 та № 1027 від 19.09.1987 року Виконком Ленінської районної ради надав дозвіл на реєстрацію за ЖЕД №12 Ленінського ЖЕО сараю, розміром 2,22 х 4,10 м, сараю розміром 2,35 х 2,20м, погребу пг2, сіней 2,6 х 2,02м, сараю 2,22 х 2,99м, перебудовані площі І-4 = 8,7кв.м та 2-4 = 15,1 кв.м. під житлові площі у житловому будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.45).

Згідно Висновку архітектури міста № 27/97 від 23.12.1996 року ОСОБА_3 отримала дозвіл на реєстрацію сараю І, розміром 3,50 х 2,50 м, переобладнану кімнату 2-12 , площею 7,6 кв.м. в житловому будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 1-7037 від 25.12.1997 року зареєструвала право власності на 23/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у ТОВ «ЗМБТІ», що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15052123 від 27.06.2007 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.10.2008 року відповідачка ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 1-2788, після смерті померлого ОСОБА_4 .

Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_1 успадкувала 27/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: А - житловий будинок, саман, обкл. цеглою, розмір житлової (нежитлової) площі - 62,7 кв.м, загальна площа - 92,5 кв.м, пг2 - погріб з шийкою, И,Б,Г - сарай, Е - літня кухня, Л-душ, №1,4,8 - паркан, №3,2 - водопровід, ІІ,І - замощення, №5 - яма зливна, №6 - ворота, №7 - хвіртки, розташованого на земельній ділянці розміром 1498 кв.м. Право власності на 27/50 части житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_1 в Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області 11.06.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_2 03.09.2007 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на 23/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: А- житловий будинок, саман, обкл.,цеглою, розмір житлової площі 62,7 кв.м, пг - погріб з шийкою, И - сарай, Е - літня кухня, Л-душ, Б - сарай, Г- сарай, Д - вбиральня, К - душ, І-паркан,3- водопровід, 4- паркан, 5- паркан, ІІ - замощення, І - замощення, 2- водопровід, 5- паркан, 6- ворота, 7 - хвіртка. розташованого на земельній ділянці розміром 1398 кв.м. Право власності на 23/50 части житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстровано у ТОВ «ЗМБТІ» 02.11.2007 року.

Згідно листа ТОВ «ЗМБТІ» № 932 від 04.02.2016 року в матеріалах інвентарної справи на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутні документи, які б свідчили про наявність встановлених норм, надлишків та закріплення земельної ділянки за житловим будинком.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту «г» частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

За приписами частини першої та другої статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Судом правильно встановлено, що між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Як роз`яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1996 р. № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою необхідно витребувати документи про її надання, план земельної ділянки, відведеної в натурі, та план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників.

За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи експертом ОСОБА_5 складено Висновок №2296 від 15.06.2017 року, яким встановлено два варіанти порядку користування земельною ділянкою загальною площею 1596,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_2 просила визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 між нею та відповідачкою по справі ОСОБА_1 по Варіанту І (Додаток №2 до Висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельну ділянку площею S-І, площею 734,16 кв.м.).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визначаючи порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 згідно Варіанту І (Додаток №2 до Висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року), суд помилково зазначив в рішенні про те, що відповідачка заперечень проти вказаного варіанту землекористування не надала, оскільки матеріали справи не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, призначеної на 30 травня 2019 року.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2018 року ОСОБА_1 зверталась до суду із письмовою заявою про виклик експерта для надання пояснень щодо Висновку № 2296 від 15.06.2017 року, проте суд в судовому засіданні 30.05.2019 року не вирішив зазначене клопотання.

За приписами п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зі змісту Висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року вбачається, що як перший так і другий варіанти порядку користування земельною ділянкою, запропоновані експертом, відповідають ідеальним часткам сторін у праві власності жилого будинку та споруд.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактичний порядок користування співвласниками земельною ділянкою не відповідає ідеальним часткам співвласників житлового будинку, земельна ділянка, яка знаходиться в користуванні позивачки менш ніж покладено на ідеальну частку в 23/50 частини на 7,53 кв.м., що порушує право землекористувача ОСОБА_2 , доказів укладання між сторонами договору щодо фактичного порядку користування земельною ділянкою матеріали справи не містять та сторонами не надано в ході судового розгляду.

Згідно 1-го варіанту порядку користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_2 пропонується в особисте користування земельна ділянка S-1 площею 734,16 кв.м, що відповідає частці в 23/50 частини (жовтий колір), співвласнику ОСОБА_1 пропонуються в особисте користування земельна ділянка S-2 площею 861,84м2, що відповідає частці в 27/50 частини (зелений колір). Для цього варіанту співвласникам необхідно улаштувати входи до горища із земельних ділянок, які пропонуються їм до користування. Земельна ділянка S-І має наступні розміри: від точки 1 до точки 2 протяжністю 48,56 м; від точки 2 до точки 3 протяжністю 2,27 м; від точки 3 до точки 4 протяжністю 41,44 м; від точки 4 до точки 5 протяжністю 7,97 м; від точки 5 до точки 23 протяжністю 48,38 м: від точки 23 до точки 22 протяжністю 0,60 м; від точки 22 до точки 21 протяжністю 8,32 м; від точки 21 до точки 20 протяжністю 0,60 м; від точки 20 до точки 19 протяжністю 1,94 м; від точки 19 до точки 18 протяжністю 7,26 м; від точки 18 до точки 17 протяжністю 3,48 м: від точки 17 до точки 16 протяжністю 0,40 м; від точки 16 до точки 15 протяжністю 3,07 м; від точки 15 до точки 14 протяжністю 0,56 м; від точки 14 до точки 13 протяжністю 3,40 м: від точки 13 до точки 12 протяжністю 0,42 м; від точки 12 до точки 11 протяжністю 3,17 м; від точки 11 до точки 9 протяжністю 11,13м; від точки 9 до точки 1 протяжністю 7,52 м.

Земельна ділянка S-2 має наступні розміри: від точки 5 до точки 6 протяжністю 7,59 м; від точки 6 до точки 7 протяжністю 44,65 м; від точки 7 до точки 8 протяжністю 45,15 м; від точки 8 до точки 9 протяжністю 11,11 /я; від точки 9 до точки 11 протяжністю 11,13 м; від точки 11 до точки 12 протяжністю 3,17 м; від точки 12 до точки 13 протяжністю 0,42 м; від точки 13 до точки 14 протяжністю 3,40 м; від точки 14 до точки 15 протяжністю 0,56 м; від точки 15 до точки 16 протяжністю 3,07 м; від точки 16 до точки 17 протяжністю 0,40 м; від точки 17 до точки 18 протяжністю 3,48 м; від точки 18 до точки 19 протяжністю 7,26 м; від точки 19 до точки 20 протяжністю 1,94 м; від точки 20 до точки 21 протяжністю 0,60 м; від точки 21 до точки 22 протяжністю 8,32 м; від точки 22 до точки 23 протяжністю 0,60 м; від точки 23 до точки 5 протяжністю 48,38 м. Схема Додаток №2 (т. 1 а.с.111-134).

Згідно 2-го варіанту порядку користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_2 пропонується в особисте користування земельна ділянка S-1 площею 734,16 кв.м., що відповідає частці в 23/50 частини (жовтий колір), співвласнику ОСОБА_1 пропонуються в особисте користування земельна ділянка S-2 площею 861,84 кв. м., що відповідає частці в 27/50 частини (зелений колір). Для цього варіанту необхідно співвласникам улаштувати входи до горища із земельних ділянок, які пропонуються їм до користування. Земельна ділянка S-І має наступні розміри: від точки 1 до точки 2 протяжністю 48,56 м; від точки 2 до точки 3 протяжністю 2,27 м; від точки 3 до точки 4 протяжністю 41,44 м; від точки 4 до точки 5 протяжністю 8,07 м; від точки 5 до точки 23 протяжністю 48,38 м; від точки 23 до точки 22 протяжністю 0,60 м; від точки 22 до точки 21 протяжністю 3,97 м; від точки 21 до точки 20 протяжністю 0,60 м; від точки 20 до точки 19 протяжністю 6,30 м; від точки 19 до точки 18 протяжністю 7,26 м; від точки 18 до точки 17 протяжністю 3,48 м; від точки 17 до точки 16 протяжністю 0,40 м; від точки 16 до точки 15 протяжністю 3,07 м; від точки 15 до точки 14 протяжністю 0,56 м; від точки 14 до точки ІЗ протяжністю 3,40 м; від точки 13 до точки 12 протяжністю 0,42 м; від точки 12 до точки 11 протяжністю 3,17 м; від точки 11 до точки 9 протяжністю 11,13м; від точки 9 до точки 1 протяжністю 7,52 м.

Земельна ділянка S-2 має наступні розміри: від точки 5 до точки 6 протяжністю 7,4 м; від точки 6 до точки 7 протяжністю 44,65 м; від точки 7 до точки 8 протяжністю 45,15 м; від точки 8 до точки 9 протяжністю 11,11 м; від точки 9 до точки 11 протяжністю 11,13 м; від точки 11 до точки 12 протяжністю 3,17 м; від точки 12 до точки 13 протяжністю 0,42 м; від точки 13 до точки 14 протяжністю 3,40 м; від точки 14 до точки 15 протяжністю 0,56 м; від точки 15 до точки 16 протяжністю 3,07 м; від точки 16 до точки 17 протяжністю 0,40 м; від точки 17 до точки 18 протяжністю 3,48 м; від точки 18 до точки 19 протяжністю 7,26 м; від точки 19 до точки 20 протяжністю 6,30 м; від точки 20 до точки 21 протяжністю 0,60 м; від точки 21 до точки 22 протяжністю 3,97 м; від точки 22 до точки 23 протяжністю 0,60 м; від точки 23 до точки 5 протяжністю 48,38 м. Схема Додаток №3.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за першим варіантом Висновку експерта є найбільш сприятливим в забезпечення відокремленого користування співвласниками земельними ділянками відповідно до розміру їх часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який відповідатиме інтересам кожного з учасників.

Судом враховано висновок експерта про те, що при фактичному користуванні земельною ділянкою не забезпечено доступ співвласника ОСОБА_1 до частини стіни кімнати 1-6 та не забезпечено доступ співвласника ОСОБА_2 до стін вбиральні «М».

Допитаний за клопотанням відповідачки в судовому засіданні апеляційного суду судовий експерт ОСОБА_5 пояснив, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за першим варіантом не позбавляє ОСОБА_1 можливості обслуговувати сарай «Б», та літню кухню «Г», які знаходяться в її користуванні, відповідно до існуючих будівельних норм, що спростовує твердження апеляційної скарги в цій частині.

За поясненнями експерта вбиральня, доступ до якої забезпечує позивачу ОСОБА_2 фактичний порядок користування за першим варіантом не є самочинною спорудою, що підтверджується наданим йому для проведення експертизи технічним паспортом.

Пояснення експерта об`єктивно підтверджуються зібраними у справі письмовими доказами.

Апеляційна скарга не містить доводів відповідача про те, чим саме порушує її права встановлений судом порядок користування, крім твердження про те, що її влаштовує фактичний порядок користування, за яким в її користуванні знаходиться земельна ділянка, розмір якої на 7, 53 кв.м. більше, ніж покладено на ідеальні частки співвласників.

З огляду на те, що за другим варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою частина дерев фруктового саду, який належить позивачу ОСОБА_2 , буде знаходиться на земельній ділянці, яка виділена в користування відповідачу ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначений порядок не буде відповідати інтересам кожного з учасників

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_2 , встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виділення ОСОБА_2 у користування по Варіанту І (Додаток №2 до висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельної ділянки S-1, площею 734,16 кв.м., ОСОБА_1 - в користування земельної ділянки S-2 площею 861,84 кв.м., з улаштуванням співвласниками входів до горища із земельних ділянок, які виділені їм у користування.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2019 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою задовольнити.

Встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Виділити ОСОБА_2 у користування по Варіанту І (Додаток №2 до висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельну ділянку S-1, площею 734,16 кв.м., ОСОБА_1 виділити в користування земельну ділянку S-2 площею 861,84 кв.м., з улаштуванням співвласниками входів до горища із земельних ділянок, які виділені їм у користування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 серпня 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова