Справа № 703/1215/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Сміла подання виконуючого обов`язки начальника Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,-

встановив:

Державний виконавець Смілянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мандрика О.А. звернувся до суду з поданням в якому просить звернути стягнення на майно боржника, а саме будинковолодіння АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за цією ж адресою та земельну ділянку площею 3,93 га, розташовану в адмінмежах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належать померлій ОСОБА_3 , спадщину після якої прийняв ОСОБА_2 , обґрунтовуючи подання тим, що оскільки боржник, як правонаступник померлої ОСОБА_3 ОСОБА_2 добровільно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2019 року та судовий наказ Господарського суду Черкаської області від 2 травня 2018 року не виконує, інші заходи примусового виконання виявилися безрезультатними, тому слід реалізувати належне, але не оформленне належним чином майно боржника ОСОБА_2 згідно ч. 10 ст. 440 ЦПК України.

Відповідно до ч.10, ч. 11 ст. ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Тоді як, державний виконавець, подавши вказане подання до суду не з"явився, будь-яких заяв про розгляд такого без його участі суду не надав.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).

В даному випадку державний виконавець в судове засідання для розгляду поданого ним подання не з"явився, тоді як участь державного виконавця при розгляді такого є обов`язковою.

Крім того, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною 1 статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у вказаному Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавце проваження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавце проваження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Судом встановлено, що на виконанні у Смілянському РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністертсва юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 59359319 від 13 червня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1405412 грн., на користь держави 8000 грн. та на користь ДП «Кам`янське лосове господарство 23938 грн. 62 коп.

Так, подаючи вказане подання ВДВС вказує на те, що боржнику ОСОБА_2 фактично в силу закону належить на праві власності будинковолодіння АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за цією ж адресою та земельна ділянка площею 3,93 га, розташована в адмінмежах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , тоді як таке майно належним чином не зареєстроване, що по суті позбавляє ВДВС можливості його реалізувати задля виконання вказаного вище виконавчого провадження.

Дослідивши уважно надані суду матеріали подання вбачається, що такі твердження державного виконавця не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема матеріалами відповідної спадкової справи, що позбавляє суд можливості прийняти позитивне рішення у вирішенні такого.

Подання не містить в собі жодних доказів на підтвердження того, що в будинковолодінні АДРЕСА_1 , на яке державний виконавець просить звернути стягнення не зареєстровані та не проживають непонолітні діти.

Разом з тим, згідно з п. 28 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 «в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 37 Закону».

Із наданих до подання документів, суд позбавлений можливості встановити необхідну інформацію.

Окрім того, згідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Як вбачається з матеріалів подання державного виконавця боржник ОСОБА_2 фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Також суд звертає увагу і на те, що відповідно до поданих самим же державним виконавцем витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію оправа власності власником будинковолодіння АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої за цією ж адресою та земельної ділянки площею 3,93 га, розташованої в адмінмежах Залевківської сільської ради Смілянського району Черкаської області є ОСОБА_4 , відповідно до ухвали суду від 8 вересня 2017 року.

Державний виконавець в поданні зазначає, що вказана ухвала суду від 8 вересня 2017 року скасована ухвалою апеляційного суду Черкаської області, однак жодних доказів на підтвердження цього суду не надає.

Не зважаючи на це, державний виконавець вказує, що власникоми вище вказаного майна є померла ОСОБА_3 .

За відсутності можливості встановити хто є дійсним власником майна на час розгляду подання, суд позбавлений можливості звенути на нього стягнення.

Крім того, додані державним виконавцем до вказаного подання документи не завірені у визначений ЦПК України спосіб, що також враховується судом.

Таким чином, враховуючи вище наведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47, 48, 124, 129-1 Конституції України, ст. 78-82, 259, 260, 353, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ухвалив:

У задоволенні подання виконуючого обов`язки начальника Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: В.О. Прилуцький