Справа № 209/2730/19
Провадження № 2/209/97/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, визначення часу та місця спілкування батька з дитиною та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що 08 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від шлюбних відносин у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя не склалося, тому 11 вересня 2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 від`їхала разом з сином до свого місця проживання та почала чинити перешкоди йому у побаченні з дитиною. Він звертався до Служби у справах дітей Дніпровського району з проханням визначити місце, проживання ОСОБА_3 разом з ним. Службою йому було надано Розпорядження про режим побачення з ОСОБА_3 . Від того дня, він часто забирав ОСОБА_3 з садочку та відводив його. ОСОБА_3 проживав з ним тижнями. Звертає увагу суду, що син, залюбки погоджується проживати у нього. Але з боку колишньої дружини поступають погрози на його адресу. Відповідачка неодноразово заявляла в поліцію про те, що начебто він викрав сина. Але, представники поліції, приїхавши до нього додому, застали сина в належному стані та в належних умовах, і не виявивши складу злочину, закрили провадження за заявами відповідачки. ОСОБА_2 подає собою приклад агресивної поведінки, проявляючи неповагу до старших. Окрім цього, дитина неодноразово бачила відповідачку у стані алкогольного сп`яніння. Він любить свого сина та спроможний забезпечити його всім необхідним, офіційно працевлаштований, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та у лікаря психіатра. Він є власником будинку АДРЕСА_1 , в якому він проживає разом зі своєю матір`ю. За його зверненням до служби у справах Дітей Криничанської райдержадміністрації було обстежено умови проживання в будинку. Згідно акту обстеження, в будинку наявне місто для дитини, іграшок відповідно до віку дитини. Фахівець служби у справах дітей зазначила, що у родині відносини довірливі. Оскільки відповідачка висловлювала погрози у його бік, що забере у нього дитину, він вимушений був звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 вересня 2019 року ОСОБА_5 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

ОСОБА_2 15 липня 2019 року подала до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просить суд: визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ; визначити час та місце спілкування батька ОСОБА_1 з малолітнім сином, ОСОБА_3 , а саме: 1 та 3 неділя кожного місяця з 10 години до 13 години за місцем проживання дитини за адресою АДРЕСА_2 , в присутності матері ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення заборгованості по аліментам, стягуваних за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 серпня 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 9769,64 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 вона перебувала з 08 грудня 2012 року. Він шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 11 вересня 2018 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. Згідно судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 серпня 2018 року з відповідача за зустрічним позовом стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку платника аліментів. Син ОСОБА_3 постійно проживає з нею, зареєстрований за її місцем проживання - АДРЕСА_2 . В квартирі створені всі умови для проживання та розвитку дитини. З жовтня 2017 року сімейно-шлюбні відносини припинені остаточно і з того часу відповідач дуже агресивно до неї ставиться, ображає та принижує, розповсюджує компрометуючу інформацію, неадекватно поводиться при вирішенні питання участі у вихованні сина, що тільки травмує психологічно як її, так і дитину. Без жодного попередження він забирає сина із дитячого садочка, після чого по декілька днів не приводить його у дитячий садок, не дозволяє їй спілкуватися в ці дні із сином, говорить дитині про те, що дитячий садок краще не відвідувати, а бути у нього вдома, постійно говорить сину, що вона погана мати і він забере його у неї. Вона весь час змушена звертатись до Дніпровського ВП та Криничанського ВП із заявами про повернення дитини додому.

Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2019 року загальна сума заборгованості по виконавчому листу складає 9769,64 грн., при цьому нарахована неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів, що має бути нарахована наступним чином:

липень 2018 року становить 328,29* 1%*300= 984,87

серпень 2018 року становить 828,47* 1%*269= 2228,58

вересень 2018 року становить 408,47*1%*238= 972,16

жовтень 2018 року становить 828,47*1%*208= 1723,22

листопад 2018 року становить 168,47* 1%*177= 298,19

грудень 2018 року становить 828,47* 1%*147= 1217,85

січень 2019 року становить 1097*1%*116= 1272,52

лютий 2019 року становить 1752*1%*85= 1489

березень 2019 року становить 1752*1%*57= 998,64

квітень 2019 року становить 1778*1%*26= 462,28

Але стягненню підлягає заборгованість у розмірі 9769,64 грн., згідно ч. 1 ст. 196 СК України.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Багбая Є.Д. від 06 вересня 2019 року було відкрито провадження, справа передана для об`єднання з цивільною справою №209/2730/19, провадження №2/209/1318/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини та спільного розгляду.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_5 цивільну справу № 209/2730/19 (провадження № 2/209/1318/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини об`єднана з цивільною справою № 209/2392/19 (провадження № 2/209/1199/19) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про визначення місця проживання дитини, визначення часу та місця спілкування батька з дитиною та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Об`єднаній цивільній справі присвоєно № 209/2730/19 (провадження № 2/209/1318/19).

18 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених в ньому, наполягав на його задоволенні, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Також пояснив суду, що разом з ОСОБА_2 вони не проживають з 2017 року. Син проживає та прописаний з матір`ю, відвідує дитячий садок на лівому березі міста. Він часто забирав з садочка сина, також забирав його до себе додому на 1-3 дні. З 07 січня 2020 року син проживає разом з ним, ОСОБА_2 не заперечувала щоб він взяв дитину. Аліменти за рішення суду на утримання дитини він не сплачує, але у нього наявні всі чеки на придбання для дитини необхідних речей. Заперечує проти проживання сина разом з матір`ю, оскільки остання п`є, веде ненормальний спосіб життя. Дитина весь час просить до нього, і якщо син не буде його бачити може отримувати психологічну травму.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити їх. Також пояснила суду, що ОСОБА_1 забирає сина з садочка без її відома та на довго. Дитина три тижні не ходила до садочка, аж поки вона не приїхала та не забрала його. Квартира, де вона проживає з сином є трикімнатною та належить їй. У квартирі є всі умови для проживання сина. Дитячий садок знаходиться через 2 км. Вона подала документи до 2-го ліцею і з вересня син піде до школи. По місцю проживання ОСОБА_1 школа знаходиться у сусідньому селі. Вона офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату у розмірі 5000 грн. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Вона не заперечує, щоб син спілкувався з татом, проте він забирає сина без її відома, каже, що на пару днів, а повертає через тиждень, при цьому дитина знаходиться з 70-річною бабусею поки ОСОБА_1 на роботі, де він працює добу.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради подав заяву про розгляд справи без їх участі. Крім того, надали суду висновок, в якому вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та висновок щодо визначення часу та місця спілкування батька з дитиною.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 26 червня 2019 року вона поїхала до брата забрати своїх доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_9. У ОСОБА_9 вона взяла мобільний телефон, щоб подивитися на фотографії, яка остання знімала. Вона побачила відео, на якому ОСОБА_3 знімав з себе та з ОСОБА_8 білизну і залазив на неї. ОСОБА_9 задала питання на запис: «Де ти це бачив?» на що ОСОБА_3 відповів, що мама з дядею так робили. Відео вона видалила.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , коли ОСОБА_3 не було 4 років, залишила його у нас на три місяці. Потім син брав онука до себе з садочка на вихідні. У 2019 році на Пасху син привіз онука. ОСОБА_3 роздівся та роздів свою сестру ОСОБА_11 , ліг на неї. Онук розповів, що бачив як мама з дядею так робили. Вона розказала про цей випадок сину. ОСОБА_2 приїхала і забрала ОСОБА_3 . Дитина не хоче їхати до матері.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2 та знає її як гарну людину, ніколи не чула, щоб остання зловживала алкогольними напоями. Коли ОСОБА_2 жила разом зі ОСОБА_1 , останній весь час з`ясовував стосунки з нею, постійно були сварки. У ОСОБА_2 вдома порядок, виховує сина, робить ремонт. Вона буває у ОСОБА_2 вдома 1-2 рази на місяць. З дитиною вона часто спілкується.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засідання пояснив, що він працює старшим інспектором з ювенальної превенції Дніпровського ВП. З середини 2018 року по листопад 2019 року ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Дніпровського ВП з заявами відносно ОСОБА_1 , який без її відома та згоди забирав дитину з дитячого садка і увозив до себе додому, іноді на тривалий час - по декілька тижнів. У зв`язку з чим вона вимушена була постійно забирати дитину з Криничанського району. Він збирав матеріали, опитували, зверталися до Криничанського ВП. Коли дитина була у ОСОБА_1 , то не завжди була під її наглядом, так як він працював добово і залишав дитину на свою матір похилого віку. До відповідальності не притягався.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає первісний позов не обґрунтованим татаким що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2012 року по 11 вересня 2018 року, що підтверджується копіями паспортів сторін по справі (т. 1 а. с. 7, т. 2 а.с. 8), копією свідоцтва про шлюб (т. 2 а.с. 10), рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т. 2 а.с. 12). Від спільного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис 94 (т. 1 а.с. 8, т. 2 а.с. 11).

Позивач за первісним позовом зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_10 , що підтверджується довідкою № 28/02-07 від 05 січня 2018 року (т. 1 а.с. 12) та довідкою про склад сім`ї № 665/02-07 від 01 червня 2017 року (т. 1 а.с. 16). Будинок, в якому проживає ОСОБА_1 належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 2014 року (т. 1 а.с. 13-14). Відповідно до акту обстеження умов проживання житлового будинку АДРЕСА_1 встановлено, що будинок складається з 2 кімнат, кухні та ванної кімнати, в наявності спальне місце для дитини, іграшки відповідного віку (т. 1 а.с. 15). ОСОБА_1 працює сторожем, за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою, виданою директором КП КМР «Комунальник» (т. 1 а.с. 20), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичною довідкою № 656141, характеристикою від 15 червня 2018 року (т. 1 а.с. 17, 21).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 . Працює прибиральницею службових приміщень на ПП «Укрптахосервіс», що підтверджується довідкою № 1/10107 від 07 травня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї, характеристикою з місця роботи (т. 2 а.с. 15, т. 1 а.с. 76) та визнавалось сторонами в судовому зхасіданні. ОСОБА_3 відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №37 «Веселка» з травня 2018 року, має складності у мовленнєвому розвитку, тому потребує допомоги спеціалістів (логопеда, педагога), що підтверджується педагогічною характеристикою, наданою директором ДНЗ №37 «Веселка» (т. 2 а.с. 20).

ОСОБА_1 неодноразово забирав дитину з дитячого садочку до себе додому. де дитина перебувала тривалий час не відвідуючи дитячий садок, що в судовому засіданні визнали сторони.

Згідно змісту висновку, складеного представниками Органу опіки та піклування Кам`янської міської ради, за місцем проживання відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 разом з малолітньою сином за адресою: АДРЕСА_2 , створені необхідні умови для виховання та розвитку дитини. Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_2 , складеного фахівцями Кам`янського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей, молоді від 30 жовтня 2019 року, складних життєвих обставин не виявлено. Батько дитини ОСОБА_1 проживає у задовільних умовах у приватному будинку разом зі своєю матір`ю. Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_1 , складеного фахівцями Криничанського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 19 листопада 2019 року, дитина у батька за місцем проживання ізольована від спілкування з дітьми, що негативно впливає на його психічний розвиток. Батько весь час тисне на дитину психологічно, принижує гідність матері. Окрім того, хлопчик має вади мови, потребує корекції з боку логопеда. Коли дитина проживала із мамою, він відвідував КЗ "Дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 37 "Веселка" Кам`янської міської ради". Мити приділяє значну увагу вихованню та розвидку сина, тісно співпрацює з педагогами, дослухається їх порад і вважає, що соціалізація сина в дошкільному закладі позитивно впливає на його розвиток. Батько ОСОБА_1 активно приймає участь у житті сина, але не вважає, що соціалізація сина - важливий аспект його розвитку, і відвідування дитиною дитячого дошкільного закладу не є обов`язковим. Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 68-69).

Згідно змісту висновку від 26.06.2020 року № 8вих-20/437, складеного представниками Органу опіки та піклування Кам`янської міської ради щодо визначення часу та місця спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Орган опіки та піклування дійшов викновку про необхідність визначення ОСОБА_1 наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином:

- кожні перші та треті вихідні дні місяця: з суботи по неділю з 08.00 до 18.00;

- під час літніх канікул один тиждень на місяць за місцем проживання батька.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності до ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частинами 2, 3 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

У відповідності до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи викладене, з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, стану здоров`я, психологічного стану, зайнятості сторін, звичок та розкладу дня дитини, зважаючи на вади мови у дитини, відносини між батьками, їх стосунки, керуючись принципом повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісного позову про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком в повному обсязі.

Разом з тим, вирішуючи питання про задоволення зустрічного позову в частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи, має вади мовленнєвого розвитку, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, тому вказані позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про задоволення зустрічного позову в частині визначення часу та місця спілкування батька ОСОБА_1 з його з малолітнім сином ОСОБА_3 , суд, з урахуванням вище викладеного, приходить до висновку про часткове задоволення вказаних позовних вимог з призначенням ОСОБА_1 наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 :

- кожні перші та треті вихідні дні місяця: з суботи по неділю з 08.00 до 18.00;

- під час літніх канікул один тиждень на місяць за місцем проживання батька.

Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, дорослішання, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це.

Що стосується задоволення зустрічного позову в частині стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення заборгованості по аліментам, суд вважає вказані позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

З ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи з 04 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 серпня 2018 року (т. 2 а.с. 13). ОСОБА_1 аліменти на утримання сина не сплачує, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2019 року має заборгованість у розмірі 9769,64 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (т. 2 а.с. 21) та визнано в судовому засіданні сторонами.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей.

У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц, де Велика Палата Верховного Суду вирішила відійти від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При перевірці наданого позивачем розрахунку суд приходить до висновку, що він здійснений з помилками. Враховуючи наведене суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок пені.

Розрахунок пені за несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини згідно змісту зустрічного позову повинен нараховуватись за період з 01 липня 2018 року по 01 травня 2019 року:

Місяць/рікСума заборгованостіКількість днів простроченняРозрахунок за певний місяцьРозмір пені за місяць
Липень 2018328,29273328,29*1%*273896,23
Серпень 2018828,47242828,47*1%*2421995,22
Вересень 2018408,47212408,47*1%*212865,96
Жовтень 2018828,47181828,47*1%*1811499,53
Листопад 2018168,47151168,47*1%*151254,39
Грудень 2018828,47120828,47*1%*120994,16
Січень 1097*1%*89976,33
Лютий 1752*1%*611068,72
Березень 1752*1%*30525,60

Загальна сума неустойки складає: 9076 (дев`ять тисяч сімдесят шість) гривень 14 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конвенцією про права дитини, Конституцією України, Законом України «Про охорону дитинства», ст. 29 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 151, 153, 155, 157, 159, 160, 161, 180, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради (, юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр-т Свободи,2/1) про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа - Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради (ЄДРПОУ , зареєстрована за адресою: 51900, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр-т Івана Франка, 18-83) про визначення місця проживання дитини, визначення часу та місця спілкування батька з дитиною та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Визначити час та місце спілкування батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , а саме:

-кожні перші та треті вихідні дні місяця: з суботи по неділю з 08.00 години до 18.00 години;

-під час літніх канікул один тиждень на місяць за місцем проживання батька ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення заборгованості по аліментам, стягуваних за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 серпня 2018 року у розмірі 9074 (дев`ять тисяч сімдесят чотири) гривні 14 коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 713 (сімсот тринадцять) гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 03 серпня 2020 року.

Суддя К.Л. Шендрик