УХВАЛА

02 липня 2020 року

м. Київ

справа № 192/1945/16-ц

провадження № 61-44670св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя - доповідач) Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Солонянська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Солонянська районна рада Дніпропетровської області,

третя особа - ОСОБА_2 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Солонянської районної ради Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень та розпорядження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у складі судді Щербини Н. О. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року у складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Деркач Н. М., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Солонянської районної ради Дніпропетровської області та просив поновити строк на оскарження дій суб`єкта владних повноважень, пропущений з поважних причин, визнати недійсним розпорядження голови Солонянської районної державної адміністрації від 11 квітня 1996 року №226-р та рішення №6-6/ХХІІІ сесії Солонянської районної ради від 17 березня 1999 року в частині передачі ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки площею 11,1 га за рахунок земель Василівської сільської ради..

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнаноповажними причини пропущення ОСОБА_1 строку позовної давності для захисту порушеного права.

Визнано недійсним розпорядження голови Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №226-р від 11 квітня 1996 року в частині вилучення у ОСОБА_1 земельної ділянки площею 11,1 га (фермерське господарство «Дніпрельстан»), Василівська сільська рада.

Визнано недійсним рішення №6-6/ХХІІІ Солонянської районної ради від 17 березня 1999 року в частині передачі ОСОБА_2 в постійне користування земельної ділянки площею 11,1 га за рахунок земель Василівської сільської ради. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Солонянського районного суду Дніпропетровської області.

20 грудня 2018 року справа № 192/1945/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Тому у тексті цієї ухвали норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Солонянської районної ради Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень та розпорядження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук