Справа № 324/1970/19
Провадження № 2/324/98/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м.Пологи

Суддя Пологівського районного суду Запорізької області Каретник Ю.М., розглянувши заяву про самовідвід судді Каретник Ю.М. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою через представника адвоката Сивоненко Олену Володимирівну, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, орган опіки та піклування Гуляйпільської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою через представника адвоката Сивоненко Олену Володимирівну, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - орган опіки та піклування Гуляйпільської міської ради, про визначення місця проживання дитини, розподілено судді Каретник Ю.М. у зв`язку зі звільненням у відставку судді Іванченка М.В.

Провадження у вказаній цивільній справі відкрито не було.

06 серпня 2020 року суддя Каретник Ю.М. подала заяву про самовідвід в порядку п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, яка обґрунтована неможливістю брати участь у розгляді даної справи, оскільки представником позивача ОСОБА_1 у даній справі є її кума ОСОБА_3 , з якою вони підтримують тісні дружні відносини і часто спілкуються, що може викликати сумніви у неупередженості та об`єктивності складу суду.

Розглянувши вказану заяву, суддя приходить до таких висновків.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Ч.1 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Суддею враховано, що право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності судді під час розгляду справи має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя неупередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 року, серія А, №255, с.12, п.п.27,28 і 30 та «Веттштайн проти Швейцарії», заява №3395/96, п.42 ЄСПЛ 200-ХІІ).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (рішення у справі «Фельдман проти України», заяви № 76556/01 та 38779/04, від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Беручи до уваги обставини, викладені у заяві про самовідвід, з метою виключення будь-яких сумнівів щодо неупередженості судді, як під час розгляду справи, так і під час винесення остаточного рішення, з метою забезпечення умов, за яких у будь-кого зі сторін не виникло б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, приходжу до висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 40, 41 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Каретник Ю.М. - головуючого у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою через представника адвоката Сивоненко Олену Володимирівну, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - орган опіки та піклування Гуляйпільської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Передати справу до канцелярії Пологівського районного суду Запорізької області для передачі її іншому судді в порядку автоматизованого розподілу згідно зі ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Каретник Ю. М.