Провадження № 2/760/5932/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Шпори М.М., розглянувши клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25 липня 2018 року у розмірі 46 783, 12 гр.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду.

Посилається на те, що позовну заяву було подано від імені банку Мєшніком К.І., який на підтвердження своїх повноважень надав копію довіреності від 07 жовтня 2019 року.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Мєшнік К.І. не є адвокатом. Отже, АТ «Універсал Банк» звернулось до суду особисто, але до позовної заяви не було додано документів, із яких вбачається право Мєшніка К.І. підписувати позовну заяву і звертатись до суду від імені АТ «Універсал Банк».

Надана копія статуту цього товариства не містить положень щодо його повноважень.

Довіреність видана до часу набрання чинності Законом № 390-ІХ від 18 грудня 2019 року, яким внесено зміни до ч. 3 ст. 58 ЦПК України.

Після прийняття вказаного Закону самої довіреності працівнику юридичної особи, який не є адвокатом, без надання до суду статуту, положення, трудового договору із повноваженнями цього працівника недостатньо для самопредставництва юридичної особи у суді.

Вважає, що матеріали справи не містять документів, які надають право самопредставництва АТ «Універсал Банк», а тому Мєшнік К.І. не мав таких повноважень.

Виходячи з цього, просить задовольнити клопотання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

29 грудня 2019 року набув чинності Закон України від 18 грудня 2019 року № 390-IX, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України та розширено перелік осіб, які можуть представляти інтереси юридичної особи в рамках самопредставництва.

Окрім самопредставництва в суді, яким є представництво юридичної особи через керівника, члена виконавчого органу, з набуттям чинності вказаним законом представництво органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від форми власності можуть здійснювати уповноважені співробітники юридичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до зазначених положень можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи передбачає собою як порядок самопредставництва, так і представництво юридичної особи за довіреністю іншими особами.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № З-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Цивільний кодекс розрізняє представництво за законом та за довіреністю.

Згідно з ч.2 ст.244 ЦК України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на договорі або на акті органу юридичної особи.

За змістом ст. 62 ЦПК України повноваження представника юридичної особи підтверджуються довіреністю такої особи, що видана за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами або ордером.

Виходячи з цього, працівник, який представляє інтереси юридичної особи в суді за довіреністю, є представником, а на відповідні відносини, що виникають між ним та юридичною особою не поширюється дія інституту самопредставництва.

З приводу посилань представника відповідача на те, що представник позивача не має права звернення до суду в зв`язку з тим, що він не є адвокатом, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначениху статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Поняття малознаної справи визначено в ст.19 ЦПК України.

Так, у частині 6 ст.19 ЦПК України зазначено, що для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору є стягнення з відповідача боргу у сумі 46 783, 12 гр., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, представник позивача Мєшнік К.І. має право представляти інтереси АТ «Універсал Банк» на підставі довіреності, виданої Головою правління АТ «Універсал Банк» в порядку представництва юридичної особи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 15 січня 2020 року в справі № 761/35015/17 /провадження № 61-40769св18/.

Керуючись ст.ст. 19, 58, 60, 237, 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.А.Шереметьєва