233 № 233/8383/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 знести фільтраційний колодязь, що незаконно розташований на території її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є власником сусіднього будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . На території домоволодіння відповідача розташований фільтраційний колодязь, внаслідок користування яким відбувається процес руйнації фундаменту та стін будинку АДРЕСА_1 . Раніше вона зверталася до суду з позовом до того ж відповідача з тим же предметом позову, проте у задоволені її вимог було відмовлено. Разом з тим, позивач вважає, що оскільки руйнація фундаменту та стін будинку АДРЕСА_1 продовжується, вказані обставини є іншими підставами позову, ніж ті, що існували на час подання першої позовної заяви.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2020 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та всіх письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, або пред`явити зустрічний позов, протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Вказаний закон набрав чинності 17.07.2020 року.

У встановлений законом строк відповідач не надала відзив на позов, про причини не вчинення процесуальної дії не повідомила.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2016 року у цивільній справі № 233/2267/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Управління Держземагенства у Костянтинівському районі Донецької області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, яке на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2016 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково та зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 6 демонтованих металевих труб. В решті позовних вимог позивачу було відмовлено.

Вказаним рішенням суду було встановлено таке.

На підставі договору купівлі-продажу від 08.06.1981 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№3398 та зареєстрованого в БТІ м. Костянтинівка 22.06.1981 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право власності на землю №27560323, виданого 02.10.2014 року Реєстраційною службою Костянтинівського міськрайонного Управління юстиції Донецької області та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.10.2014 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0546 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0381.

На підставі договору купівлі продажу від 04.12.2008 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№2000 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.12.2008 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.12.2008 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№2002 ОСОБА_2 прийняла у власність земельну ділянку площею 0,0522 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Кадастровий номер земельної ділянки :00:003:0037.

Відповідно до інформації, отриманої з Управління Держземагенства у Костянтинівському районі Донецької області від 22.06.2015 року №1007/01-29, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , за даними державного земельного кадастру належить ОСОБА_3 . Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку, суд вважав, що вона набула таке право власності на підставі ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції на день укладання договору купівлі-продажу), відповідно до якої до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Таким чином, достовірно встановлено, що земельні ділянки позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 є сусідніми та мають одну спільну межу.

Також судом було встановлено, що вигрібна яма на території домобудівництва АДРЕСА_1 розташована в порушення вимог п.п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць ближче, ніж 20 м від стіни сусіднього будинку АДРЕСА_1 , однак позивачем ОСОБА_1 не доведено, що в зв`язку з таким розташуванням цієї ями будь-яким чином порушуються її особисті майнові або немайнові права, не надано доказів звернення до державної санітарно-епідеміологічної служби з повідомленнями про порушення санітарних норм та правил ОСОБА_2 . Суд не прийняв до уваги твердження про те, що внаслідок неправильного розташування вигрібної ями пошкодився фундамент будинку позивача, оскільки також не надано належних та допустимих доказів цього факту, не заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, хоча право заявити клопотання про призначення експертизи було роз`яснено позивачу судом. Враховуючи викладене, суд вважав, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача знищити вигрібну яму, розташовану на її ділянці, через створення її існуванням перешкод в користуванні позивачем належною їй земельною ділянкою, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2019 року у цивільній справі № 233/1257/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди 40498 грн. 00 коп., а також судові витрати на загальну суму 10112 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року у вказаній справі відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача про прийняття заяви «про внесення доповнень до позовної заяви» такого змісту: «- стягнути з відповідачки ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , на користь позивачки ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , спричинену її незаконними діями матеріальну шкоду в сумі 73722,08 грн., - зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 прибрати вигрібну яму, розташовану на території належного їй на праві власності домоволодіння в частині доповнення позовних вимог додатковою вимогою про зобов`язання вчинити певні дії». Вказане рішення було залишено без змін на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року.

Вказаним рішенням суду було встановлено таке.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 1981 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№3398 та зареєстрованого в Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 22 червня 1981 року, є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.10.2014 р., виданого Державним реєстратором реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області Посікера В.В., зареєстрованого в Державному реєстраторі прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,0546 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:003:0381, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27560370 від 02.10.2014.

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 грудня 2008 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№3-200 та зареєстрованого в Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 13.12.2008 р., є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2008 р., посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№ 3-202, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розміром 0,0522 га, кадастровий номер :00:003:0037, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №21585, складеним 19.11.2018 р., на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , розташований фільтраційний колодязь (яма), на відстані 2,5 м від стіни житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , чим порушено п. 3.25а* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» (3.), за яким відстань від фільтраційного колодязя до житлового будинку може бути не менше 8 м; будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , має ушкодження стін у вигляді тріщин, просідання відмощення будинку у місці розташування фільтраційного колодязю, ушкоджені шпалери в приміщеннях будинку. Причиною ушкоджень є перерозподіл внутрішніх зусиль в ґрунті від його зволоження під навантаження будинком, згідно з напрямком дренування води з фільтраційного колодязя, що розташований на земельній ділянці садиби по АДРЕСА_1 , в безпосередній близькості до несучої стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 . Інших причин ушкодження будівельних конструкцій будинку АДРЕСА_2 не виявлено; розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням будинку за АДРЕСА_3 АДРЕСА_2 , станом на час складання висновку становить 40498,00 грн. Оцінивши цей висновок, суд вважав його повним, обґрунтованим науково та наявними в матеріалах справи доказами і таким, що має бути покладеним в основу рішення суду поряд з іншими доказами, такими як: Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта за №7656.00 в частині встановлення тріщин на зовнішній стіні бокового фасаду житлового будинку по АДРЕСА_2 та можливих причин їх появлення замокання основи фундаменту водами, які дренуються з поглинаючої камери (на сусідній земельній ділянці АДРЕСА_1 ); рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23.02.2016 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.04.2016 р., яким встановлено, що «вигрібна яма на території домобудівництва АДРЕСА_1 розташована в порушення вимог п.п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць ближче, ніж 20 м від стіни сусіднього будинку АДРЕСА_2 ». Матеріали справи містили також висновок судової будівельно-технічної експертизи №1699, складений 19.01.2018 р., який не містить відповіді на поставлене запитання щодо причин пошкоджень будівлі належного позивачці житлового будинку, внаслідок чого не був покладеним в основу рішення суду поряд з іншими доказами. Не був покладений в основу рішення суду поряд з іншими доказами і висновок №1674 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, складений 30.01.2017 р., оскільки предмет експертного дослідження вартість ремонтно-відновних робіт жилого будинку позивачки щодо усунення пошкоджень, - не стосується предмету доказування спричиненої позивачці шкоди. Також, суд не прийняв в якості доказу по справі наданий відповідачкою відеозапис, на якому відтворений полив земельної ділянки позивачки, оскільки цей доказ не відтворював та не підтверджував ту обставину (на яку посилалася відповідачка), що внаслідок такого поливу регулярно підтоплюється погріб будинку позивачки, внаслідок чого відбувалося його поступове пошкодження. Вважав суд неспроможними і доводи відповідачки про те, що вигрібна яма була збудована попереднім власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що звільняє її від відповідальності, оскільки право власності на земельну ділянку за зазначеною адресою ОСОБА_2 набула в грудні 2008 року, і в силу ч. 4 ст.319 ЦК України (власність зобов`язує) несе відповідальність за всі будівлі й споруди, що знаходяться на території цієї земельної ділянки. З огляду на викладене, ту обставину, що стороною позивача доведена обставина спричинення шкоди внаслідок розташування фільтраційного колодязя (ями) на території домоволодіння відповідачки з порушенням норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень», а відповідачем вина у спричиненні шкоди майну позивачки не спростована, суд вважав позов обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На час розгляду справи ОСОБА_1 продовжує бути власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,0546 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :00:003:0381, а ОСОБА_2 - власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 219315047 та 219315210 від 06.08.2020 року.

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти одо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За змістом ст.ст. 103 - 104 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок, при яких власникам та землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдасться найменше незручностей і не завдається неприпустимий вплив; власники та землекористувачі можуть вимагати припинення здійснення діяльності, яка може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин тощо.

Відповідно до ч. ч. 1 -2 ст. 15, ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки судом встановлено, що наявність фільтраційного колодязя (ями) на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_2 , що розташоване за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , порушує право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою за адресою: АДРЕСА_2 , та вказане порушення прав позивача є триваючим, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язати ОСОБА_2 ліквідувати фільтраційний колодязь (яму), що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264 - 265, 273, 274 - 279, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 ліквідувати фільтраційний колодязь (яму), що розташований на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (семисот шістдесяти восьми) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя