МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Справа №521/3067/20
Пр. №2/521/2008/20
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Сегеди О.М.
при секретарі Карачковському П.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, інфляційних збитків та трьох процентів річних,
встановив:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 ,посилаючись на те, що з 08 серпня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року було розірвано. В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року по справі №521/2319/14-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 400,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей.

Вказувала, що у зв`язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, відповідач рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року по справі №521/18317/15-ц був позбавлений батьківських прав, після чого прізвище дітей з « ОСОБА_5 » було зімнено на « ОСОБА_6 ».

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року у справі №521/8510/16-ц, залишем без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 серпня 2017 року, з відповідача було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5839,74 грн. та додаткові витрати на дітей у розмірі 6005,70 грн. На виконання вказаного рішення Малиновським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи №521/8510/16-ц, які перебувають на виконанні у Другому Малиновському ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ВП №54863842 та ВП №54863996).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року по справі №520/11819/17 з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину, на виконання якого судом видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні у Другому Малиновському ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавчі провадження №57262943 та №57263336.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року по справі №520/16021/17 з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на дітей у загальному розмірі 8696,71 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року по справі №520/16021/17 в частині відмови стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних на суму неповернутого боргу було скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто інфляційні збитки та три відсотки річних на суму неповернутого боргу за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року в загальній сумі 1098,67 грн.

На підставі вказаних судових рішень було видано виконавчий лист №520/16021/17, який перебуває на виконанні у Другому Малиновському ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження №58810291.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року по справі №522/7575/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати на дітей у розмірі 2293,92 грн., на підставі якого судом видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Другому Малиновському ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження №61328662.

Позивачка зазначала, що відповідач ухиляється від належного виконання зазначених вище судових рішень, в результаті чого станом на 01 лютого 2020 року за останнім утворилася заборгованість у загальній сумі 25487,04 грн.

Вказувала, що за період з 01 червня 2019 року по 01 лютого 2020 року розмір неустойки (пені) склав 5831,09 грн., а інфляційні збитки та 3 % річних 1502,28 грн.

Посилаючись на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати по аліментам в розмірі 5831,09 грн.; інфляційні збитки та три відсотки річних на прострочену суму боргу у розмірі 1502,28 грн. та судові витрати у розмірі 633,00 грн.

Ухвалою суду від 10 березня 2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 85-86).

Ухвалою суду від 04 травня 2020 року по справі було продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 105-106).

Ухвалою суду від 27 травня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 128-129).

Позивачка та її представник, діючий за довіреністю від 24 травня 2019 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Раніше надала заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 137, 139, 140).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 99, 100, 111, 133, 138).

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна із сторін повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 08 серпня 2008 року перебували з у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року було розірвано (а.с. 8, 11).

В період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтвердужється свідоцтвами про народження (а.с. 13, 14).

Вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року по справі №521/18317/15-ц ОСОБА_2 був позбавлений батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого прізвище дітей з « ОСОБА_5 » було зімнено на « ОСОБА_6 ».

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 400,00 грн. щомісячно (а.с. 15).

Встановлено, що 21 квітня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси по справі 521/8510/16-ц, залишем без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 серпня 2017 року, було ухвалено рішення, за яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто неустойку (пеню) по аліментах на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 в розмірі 5839,74 грн. та додаткові витрати на дітей в розмірі 6005,70 грн., в іншій частині позову відмовлено (а.с. 15-17, 18-20).

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 11 жовтня 2017 року на підставі виконавчих листів 521/8510/16-ц, виданих 16 травня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання зазначеного судового рішення, було відкрито виконавчі провадження за №54863842 та за №54863996 (а.с. 21-22, 23-24).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2018 року по справі №520/11819/17 було збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року, та з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину (а.с. 25-27).

20 серпня 2018 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи №520/11819/17 на виконання вказаного рішення, на підставі яких постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 20 вересня 2018 року було відкрито виконавчі провадження №57263336 та №57262943 (а.с. 28-29, 30-31).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року по справі №520/16021/17 з відповідача на користь позивачки стягнуто додаткові витрати на дітей у загальному розмірі 8696,71 грн., в іншій частині позову відмовлено (а.с. 32-34).

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року по справі №520/16021/17 в частині відмови у стягненні інфляційних збитків та трьох відсотків річних на суму неповернутого боргу було скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто інфляційні збиткіи та три відсотки річних на суму неповернутого боргу за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року в загальній сумі 1098,67 грн., в решті заявлених вимог про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних відмовлено (а.с. 35-40).

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 05 квітня 2019 року на підставі виконавчого листа №520/16021/17, виданого 11 березня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси, було відкрито виконавче провадження за №58810291 (а.с. 41-42).

Згідно листа Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області за №В-2/30864 від 10 грудня 2019 року вбачається, що на виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження №57263336 та ВП №57262943 по примусовому виконанню виконавчих листів №520/11819/17, виданих 20 серпня 2018 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000,00 грн. щосімяця, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. По зазначеним виконавчим провадженням відповідно до рахрахунку заборгованості від 10 грудня 2019 року боржником допущена заборгованість у розмірі 4860,00 грн.

Станом на 10 грудня 2019 року залишок боргу, який не сплачений боржником ОСОБА_2 складає: по ВП №54863842 про сплату пені в розмірі 5839,74 грн. 369,74 грн.; по ВП №54863996 про сплату додаткоих витрат на утримання дітей у розмірі 6005,70 грн. 4905,00 грн.; по ВП №54863996 про сплату додаткоих витрат на утримання дітей у розмірі 9795,38 грн. боржником виплат не проводилося, залишок складає 9795,38 грн.

Отже, станом на 10 грудня 2019 року заборгованість по аліментам складає 4860,00 грн., а сукупна заборгованість по пеням та додатовим витратам складє 15340,12 грн. (а.с. 43).

Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 лютого 2020 року, виданого Другим Малиновським ВДВС у м. Одесі Південнного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що станом на 01 лютого 2020 року в ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8590,00 грн. в межах ВП №57263336 та ВП №57262943 (а.с. 44).

У ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами ч. ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходів їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотку від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення.

Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів, чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

В ході судового розгляду встановлено, що за період з 01 червня 2019 року по 01 лютого 2020 року розмір пені за прострочення сплати відповідачем аліментів складає 5831,09 грн., при цьому інфляційні збитки та три відсотки річних складають 1502,28 грн.

Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд доходить висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних збитків та трьох відсотків річних є обґрунтованими.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачка правомірно звернулася до суду із зазначеним позовом та її вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 195, 196 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289,354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, інфляційних збитків та трьох процентів річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13 грудня 2000 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , пеню за прострочення аліментів в розмірі 5831 (п`ять тисяч вісімсот тридцять одна) гривня 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13 грудня 2000 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , інфляційні втрати та три відсотки річних на суму неповернутого боргу в загальному розмірі 1502 (одна тисяча п`ятсот дві) гривні 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13 грудня 2000 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 633 (шістсот тридцять три) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 13 грудня 2000 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) нривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 03 серпня 2020 року.

Суддя: О.М. Сегеда