Провадження №2/523/741/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді- Дяченко В.Г.

за участю секретаря судових засідань -Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерумоме майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимоги позивач вказувала на те, що 06.07.1995 року позивачка придбала на Одеській товарній біржі вищевказану квартиру за договором № 8106 купівлі-продажу у ОСОБА_2 . Вказаний договір посвідчений на Одеській товарній біржі відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу". Позивачка зазначає, що виконала усі умови договору, відбувся повний розрахунок з продавцем. Позивач вселилася в квартиру, сплачує комунальні послуги, виконує усі права та обов`язки власника. На теперішній час виникла необхідність позивача в оформленні від її імені заповіту на дану квартири та з`ясувалось, що вона не зареєструвала даний договір в МБТІ.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву в якій позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи було встановлено, що 06.07.1995 року ОСОБА_1 придбала на Одеській товарній біржі квартиру АДРЕСА_1 за договором № 8106 купівлі-продажу у ОСОБА_2 .

Вказаний договір посвідчений на Одеській товарній біржі відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"

Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідач передав у власність позивача вказану квартиру, а вона сплатила за це її вартість та вселилася у житло.

Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Позивач не зареєструвала даний договір в МБТІ.

Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору,передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» , який діяв станом на 1998 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 глави 8 «Вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за №282/20595, не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності..

Керуючись ст.ст.5, 6, 10, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерумоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,0 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31.07.2020 року.

Суддя: