Справа № 203/2776/20
Провадження № 2-з/0203/80/2020
УХВАЛА

10 серпня 2020 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Дудіна Оксана Станіславівна, ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Дудіна Оксана Станіславівна, ОСОБА_4 , в якій з урахуванням уточненої редакції позову від 07 серпня 2020 року, просить суд:

- визнати недійсним заповіт, складений 20 травня 2017 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , посвідчений Державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дудіною Оксаною Станіславівною, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій 4-378;

- визнати недійсним заповіт, складений 05 липня 2017 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідчений Державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дудіною Оксаною Станіславівною, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій 4-207.

07 серпня 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- заборонити державному нотаріусу П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 видавати на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, на яке відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпрі, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;

- заборонити державному нотаріусу П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності 1/3 частини квартири по АДРЕСА_1 , належної за життя ОСОБА_5 .

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову позивач зазначила, що станом на день смерті ОСОБА_5 йому на праві приватної власності належала 1/3 частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За поясненнями позивача, вона вважає, що її права порушені, у зв`язку з тим, що на її користь ОСОБА_5 за життя був складений заповіт від 15 липня 2009 року, за яким спадкоємцями призначено: її ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 , до складу спадщини увійшла належна ОСОБА_5 вказана частина квартири. Після смерті ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 65893199, номер у нотаріуса 123/2020. Підставою недійсності заповіту, складеного 20 травня 2017 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , та заповіту, складеного 05 липня 2017 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , позивач вказує дефект волі заповідача під час їх складання, результатом чого є настання правових наслідків вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, що передбачено ст. 225 та ст. 1255 ЦК України.

Також позивач зазначає, що заповіти від 20 травня 2017 року та від 05 липня 2017 року, з урахуванням положень ч. 3 ст. 1254 ЦК України, скасували заповіт, складений на її користь, але, разом з цим, за існування обставин, передбачених ч. 4 ст. 1255 ЦК України та ст. 225 ЦК України та у разі їх встановлення рішенням суду, чинність попереднього заповіту, тобто заповіту від 15 липня 2009 року, складеного на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , буде відновлена. У разі видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та, як наслідок реєстрації права власності на належну ОСОБА_5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зазначені обставини можуть унеможливити виконання рішення суду, та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона і звернулася до суду. Також, як пояснила позивач, вона буде вимушена звернутися до суду з позовом про скасування державної реєстрації права власності.

Тому, позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину та щодо реєстрації права власності.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши доводи заявника, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України, є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо недійсності заповітів, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян. Оскільки у разі реєстрації права власності на належну ОСОБА_5 частину квартири, що входить до складу спадщини, позивач повністю позбавляється можливості відновити порушені права та інтереси в обраний нею спосіб захисту. Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона і звернулась до суду.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню повністю.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори Дудіна Оксана Станіславівна, ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними задовольнити.

Заборонити державному нотаріусу П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівній Олександрі Володимирівні видавати на ім`я ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, на яке відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпрі.

Заборонити Державному нотаріусу П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Рівній Олександрі Володимирівні та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності 1/3 (однієї третьої) частини квартири по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 .

Ухвалу для виконання направити сторонам, державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, у відповідності до приписів пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Суддя Ф.М. Ханієва