Провадження №2-о/523/301/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.

при секретарі - Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітньої неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про видачу обмежувального припису. А саме, обмежити спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_3 строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_3 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори, або контактувати з ними через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб, з ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_2 користуватись майном за адресою: АДРЕСА_1 , що є обєктом права приватної власності матері заявника.

В обґрунтування заявниці посилається на наступні обставини. Так ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проживали однією родиною без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 , проте увесь час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності її матері.

Починаючи з березня 2020 року ОСОБА_2 систематично почав вчиняти психологічне та фізичне насильство насильство щодо мене, в тому числі висловлювався нецензурною лайкою, словесно ображав, погрожував запроторити до психіатричної лікарні, бив та дущив.

В ніч з 1 на 2 червня 2020 року ОСОБА_2 вчинив черговий раз психологічне та фізичне насильство щодо мене на очах нащої малолітньої дитини, а саме в черговий раз дущив, через це вона була вимушена посеред ночі втекти з дому та переночувати у друзів.

О 02:00 годині вночі заявник разом в друзями поїхали до поліції для того, щоб разом з поліцією поїхали до додому та забрати дитину. Співробітник поліції порадив написати заяву про вчинення домащнього насильства, а поліцію викликати вранці після 10:00 годин. Через це заявник вимушена була вернутися до друзів та переночувати у них. І лише в ранці, о 07:00 годин 2 червня 2020 року викликала поліцію за місцем проживання цивільного чоловіка. Доказом, що чоловік заявника дущив її, була аудіо запис, яку співробітникам поліції дала послухати. Після прослуховування аудіо запису заявник разом з поліції піднялись до квартири, де знаходився її цивільний чоловік та моя донька. Поки заявник збирала речі поліція поїхала, тому вона з речами вийшла на вулицю викликати інший підрозділ. І лише приблизно о 15:00-16:00 приїхав інший підрозділ поліції. Коли заявник знову з поліцією піднялись до квартири з метою забрати дитину, ОСОБА_2 тримав дитину і не віддавав. Через деякий час поки він на декілька хвилин відлучився, заявник вхопила дитину та вибігла з квартири. Телефон заявника, де зберіглася аудіо запис, як доказ того, що ОСОБА_2 її душив, він розбив, тим самим знищивши доказ.

Вранці, 2 червня 2020 року ОСОБА_1 викликала підрозділ поліції, яка склала за фактом вчинення домашнього насильства терміновий заборонний припис серія АА № 005852 стосовно кривдника, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та заборонено кривднику в будь-який спосіб контактувати зі мною.

Терміновий заборонний припис винесений строком на 1 добу.

Перебуваючи вже в м. Одесі ОСОБА_2 продовжує телефонувати ОСОБА_1 та погрожувати їй та її матері, що він забере дитину. Через систематичні нав`язливі дзвінки ОСОБА_1 була вимущена звернутися до поліції, що цідтверджується протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2020 року та талоном-повідомленням ]№ 009511 від 16.06.2020 року (копії додаються).

Відповідно до довідки про результати проведення перевірки інформації, викладеної в матеріалах, зареєстрованих в ЖЕО № 20850від 17.06.2020 року, виданої Суворовським ВП Троцюк А.Д. зверталась до чергової частини Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області з заявою, що її колишній цивільний чоловік, ОСОБА_2 погрожує забрати дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 та погрожує фізичною розправою стосовне заявника та її матері.

Крім того, після переїзду з дитиною до м. Одеси ОСОБА_1 звернулася до Одеського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Одеської області щодо надання психологічної допомоги з приводу домашнього насильства. В результаті проведення психологічного тестування було встановлено, що у ОСОБА_1 виявлена емоційна невпевненість, побоювання за свою безпеку та безпеку дитини, нездатність захистити себе та було рекомендовано продовжувати роботу з психологом для стабілізації мого стану, що підтверджується відповіддю від 14.07.2020 року № 04-Т-773.

Крім того, фахівцями із відділу соціальної роботи Центру соціальних служб ОМР у Суворовському районі було здійснено виїзд за місцем мого проживання та складено висновок оцінки потреб сім`ї. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 10.06.2020 року ОСОБА_1 знаходиться у емоційно-збудженому стані та вважає, що її та дитині є загроза життю та здоров`ю з боку ОСОБА_2 .

Ухвалою від 30.07.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 31.07.2020 року.

У судове засідання 31.07.2020 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Фіксування судового процесу не здійснювалося, відповідно до вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У відповідності до вимог абз.2 ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено:

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї, складеного Центром соціальних служб ОМР, сім`я заявника проживає за адресою: АДРЕСА_1 та складає - ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_3 , її мати ОСОБА_4 .

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 7 частини 1 вказаної статті визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Крім того, пунктом 9 частини 1 вказаної статті визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з частиною 3 статті 26 вищевказаного Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Отже, необхідною правовою підставою для застосування щодо особи обмежувального припису є вчинення цією особою домашнього насильства та наявність достатніх ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Докази додані до заяви не свідчать про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, наявність психічного захворювання та примусове лікування в медичних закладах, не підтверджують доводів заявника з приводу того, що ОСОБА_2 вчиняє психологічне насильство над нею та дитиною.

Оцінюючи надані заявником докази на підтвердження фактів вчинення щодо нього домашнього насильства заінтересованою особою, суд зазначає наступне, що вони не є належними та допустимими.

Згідно зі статтею 221 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173-2 КУпАП, розглядають судді районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судів.

Проте, постанов суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної та кримінальної відповідальності з приводу вчинення домашнього, психологічного насильства над заявником та дітьми суду не надано.

Враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України, який розповсюджується і на справи про адміністративні правопорушення, належні докази вчинення ОСОБА_2 стосовно заявника та дитини домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування обмежувального припису, заявником суду не надані.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

Відповідно до ст. ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За загальним правилом, закріпленим частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, оскільки заявником належним чином не доведено наявності передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правових підстав для застосування щодо ОСОБА_2 обмежувального припису, заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відмова у задоволенні заяви не позбавляє заявника права повторного звернення до суду за наявності відповідних правових підстав та у разі їх доведення належними і допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 263-265, 294, 350-6, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03.08.2020 року.

Суддя