Справа № 303/2457/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ухваленого 12 червня 2019 року головуючим суддею Курах Н.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, де третьою особою без самостійних вимог є: Дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 77384,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 15000 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 14.01.2018 року о 16:40 год. ОСОБА_1 керувала належним їй автомобілем «Ford Focus» днз. МІ 838DR, рухаючись дорогою М06 «Київ-Чоп» зі швидкістю приблизно 60-70 км/год., побачивши нерівності на дорозі, які не мала можливості об`їхати в зв`язку з чим відчула сильний удар в праве переднє колесо внаслідок наїзду на нерівність, що й стало причиною ДТП, а саме через пошкодження коліс автомобіль занесло на зустрічну смугу, де сталося зіткнення з транспортним засобом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.01.2018 року автомобілю було завдано значних механічних пошкоджень. Причиною пошкодження автомобіля стала бездіяльність відповідача, який відповідає за вказану ділянку автодороги, який не забезпечив належного технічного стану покриття дороги, не провів необхідних ремонтних робіт, не встановив попереджувальних дорожніх знаків чи аварійною стрічкою. Згідно висновку №07/2018 авто-товарознавчого дослідження вартість ремонту становить 77384 гривень. Також позивачеві з вини відповідача завдана і моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 15000 грн. Вона була змушена змінити свій звичайний спосіб життя, витрачати особистий час та власні кошти для доведення вини відповідача, не змогла реалізувати свої життєві плани, відчуває душевний дискомфорт.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської якої області від 17.07.2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дочірнє підприємство «Закарпатській облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України».

В процесі розгляду справи позивачем подана заява про збільшення позовних вимог про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Закарпатській області матеріальної шкоди у розмірі 164086 гривень та 15000 грн - моральної шкоди, оплату за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження 1900 гривень, вартість експертного дослідження 6435 гривень та судовий збір в розмірі 1874,21 гривень. Збільшення позовних вимог мотивовано тим, що рішенням суду з неї стягнуто на користь потерпілого від ДТП ОСОБА_2 шкоду в розмірі 85 843,76 грн., а отже розмір матеріальної шкоди, яку слід стягнути з відповідача за його бездіяльність, підлягає збільшенню на вказану суму.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд помилково послався на недоведеність її вимог. Суд неправомірно послався на рішення суду апеляційної інстанції від 01.03.2018, оскільки в даному випадку суд повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи та дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки. Судом жодним чином не враховано, що мала місце протиправна бездіяльність відповідача внаслідок незадовільного утримання автомобільної дороги.

Служба автомобільних доріг у Закарпатській області подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначила, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не можуть бути задоволені.

Дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подало відзив на апеляційну скаргу, узагальнені доводи якого зводяться до того, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі, а дії третьої особи не є неправомірними та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наявною шкодою, та правові підстави для збільшення позовних вимог відсутні як і для задоволення позову такі відсутні.

На відзиви відповідача і третьої особи, позивачка надала відповіді в яких зазначила, що з мотивами викладеними в таких не згідна, так-як такі порушують норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що 14.01.2018 року о 16 год.40 хв на 770км.+700 м. автодороги М06 «Київ-Чоп», ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus» днз МІ 838DR не врахувала дорожню обстановку, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем «Peugeot Expert». Внаслідок ДТП обидав автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля «Ford Focus» днз МІ 838DR, який потрапив у ДТП, є ОСОБА_3 (а.с.16), ОСОБА_1 керувала даним транспортним засобом на підставі посвідчення водія (а.с.14).

У зв`язку з вищевказаною ДТП 14.01.2018 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №408087 у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем« Ford Focus» днз МІ 838DR, вимог п.13.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 26.01.2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.20).

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 01.03.2018 року, залишено постанову Мукачівського міськрайонного суду від 26.01.2018 року без змін (а.с.77-80).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується апеляційний суд з огляд на таке.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної чи юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної чи юридичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

До загальних умов виникнення зобов`язань з відшкодування шкоди належать: а) шкода; б) протиправність поведінки завдавача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом - шкодою; г) вина завдавача шкоди.

При цьому в силу приписів ч. 2 ст. 1166 ЦК України презюмується лише вина заподіювача шкоди, а отже обов`язок доведення інших трьох умов: наявності шкоди, протиправності поведінки (дії чи бездіяльності) та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою лежить саме на позивачу.

Однак на думку апеляційного суду зазначені обставини позивачем не доведені в повній мірі.

Так, позивач стверджує, що причиною скоєння ДТП стали вибоїна діаметром 30 см та глибиною 10 см, напливи шириною 40 см, довжиною 3 м, висотою 10 см, які були наявні на місці ДТП. Зазначені нерівності на дорозі вона не змогла об`їхати, у зв`язку з чим відчула сильний удар в праве переднє колесо внаслідок наїзду на нерівність, що й стало причиною ДТП.

Водночас апеляційний суд констатує, що матеріалами справи не підтверджено наявність причино-наслідкового зав`язку між зазначеними в позовній заяві недоліками автомобільної дороги та спричиненням ДТП.

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на її пояснення від 14.01.2018 (а.с.21), акт обстеження вулично-шляхової мережі (а.с.22) та схему місця ДТП (а.с.23, 24).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу на постанову Мукачівського міськрайонного суду від 26.01.2018, посилалася на ці ж самі обставини та докази, і в постанові апеляційного суду Закарпатської області від 01.03.2018 року їм надано правову оцінку. Зокрема, апеляційний суд констатував, що зміст відомостей акту обстеження ділянки про те, що покриття проїзної частини дороги має напливи, що могло спричинити пошкодження коліс транспортних засобів містить припущення. У підтвердження доводів про те, що саме напливи призвели до ДТП ОСОБА_1 не надала жодних доказів, що напливи знаходяться у причинному зв`язку з наслідками, які настали.

І хоча оцінка апеляційним судом у постанові від 01.03.2018 вказаних обставин та доказів не має преюдиційного значення в силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України (по вказаній справі вирішувалося питання щодо відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП), водночас апеляційний суд не вбачає підстав для надання якоїсь іншої оцінки вказаним обставинам та доказам.

Зокрема, пояснення ОСОБА_1 від 14.01.2018 з цього приводу слід оцінити критично, позаяк вона є зацікавленою у вирішенні даної справи. Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 14.01.2018 лише фіксує наявність на проїзній частині напливів шириною 40 см, довжиною 3м, висотою 10 см та вибоїни діаметром 30 см, глибиною 10 см. Однак такий акт сам по собі жодним чином не підтверджує того, що зазначені в ньому недоліки перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. Щодо схеми місця ДТП, то на такій відображено рух транспортного засобу позивача ОСОБА_1 (під №1) по проїзній частині шириною 3,70 м в одну сторону. На схемі відображено також вибоїну (під №5). При цьому зі схеми вбачається, що автомобіль позивача проїхав повз вибоїну з лівої сторони (а не через неї як стверджує позивач), і на відстані 5,50 м після неї здійснив маневр вліво, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу де відбулося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 . Отже з даної схеми ДТП жодним чином не вбачається, що виїзд ОСОБА_1 на смугу зустрічного руху був зумовлений саме наїздом її автомобіля на вибоїну чи іншу якусь нерівність на дорозі.

В процесу розгляду справи судом за клопотанням позивача ОСОБА_1 призначено комплексну судову дорожньо-технічну та автотехнічну експертизу (а.с.129-131,145-154) за висновками яких встановити, що стало необхідними умовами і технічною причиною виникнення події даної ДТП не виявилося за можливе. Зокрема згідно висновку експерта від 15.02.2018 встановити в категоричній формі причинний зв`язок між наявністю вибоїн та напливів і фактом ДТП не надається можливим через відсутність встановленого механізму виникнення пошкоджень автомобіля «Ford Focus», зокрема його коліс та елементів підвіски.

З огляду на викладене, апеляційний суд констатує, що матеріали даної справи не дають достатніх підстав стверджувати, що причиною ДТП стало саме наїзд автомобілем позивача на нерівності автомобільної дороги (вибоїна та напливи), як і не встановлено безпосередньо факту такого наїзду. Вказане у свою чергу свідчить про недоведеність позивачем наявності причинно-наслідкового зв`язку між недоліками автомобільної дороги та ДТП.

За таких обставин суд вірно відмовив у задоволенні позову через його недоведеність. Доводи апеляційної скарги не спростовують такого висновку суду першої інстанції.

Всі інші доводи апеляційної скарги щодо бездіяльності відповідача апеляційний суд вважає недоречними. Зокрема, встановлення факту бездіяльності відповідача у виді неналежного утримання та експлуатації автомобільної дороги, внаслідок чого на ній виникли певні недоліки (нерівності), само по собі не може бути безумовною підставою для задоволення позову, оскільки обов`язковим є також доведення існування причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та спричиненою шкодою, чого позивачем не зроблено.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись приписами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 29 січня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді