Справа № 310/1312/19
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у здійсненні права користування майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Позов мотивує тим, що за ним зареєстровано право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Позивач вказав, що він 12 січня 1999 року купив зазначену квартиру АДРЕСА_2 , а 14 січня 1999 року подарував відповідачу 1/2 частину вказаної квартири. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 червня 1999 року по 24 жовтня 2017 року. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, позивач неодноразово пропонував останній різні варіанти поділу спільно нажитого майна, у тому числі й спірної квартири, проте вона не погоджується з жодним із запропонованих їй варіантів.

Позивач зазначив, що з літа 2018 року відповідач ОСОБА_4 без його відома і згоди замінила внутрішню частину замку вхідної двері спірної квартири і відмовляється надати йому ключ від вхідної двері квартири, що перешкоджає його нормальному користуванню спірною квартирою, у зв`язку з чим позивач вимушений тимчасово проживати за іншими адресами у своїх родичів та знайомих. Іншого житла на праві власності він не має.

Позивач також вказав, що, зважаючи на те, що він має право на Ѕ частку квартири, що становить 14,6 кв. м., вважає, що при визначенні порядку користування квартирою йому може бути виділена жила кімната № 6 - 12,6 кв. м з балконом та кладовою № 3 - 1,5 кв. м, а відповідачу - жила кімнати № 2 - 16,6 кв. м., а підсобні приміщення квартири залишити у спільному користуванні - коридор, вбудовані шафи № 4, № 5, кухню, ванную кімнату, вбиральню. Такий порядок користування квартирою є найбільш зручним для сторін, стосовно умов розташування кімнату спірній квартирі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, в подальшому в судове засідання не з`явилася, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Линник С ОСОБА_6 В ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала, в подальшому в судове засідання не з`явилася, надал судові заяву про розгляд справи за її відсутності та не визнання позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню, з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що квартира

АДРЕСА_1 та належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу, кожному належить 1/2 частка квартири.

Судом встановлено, що загальна площа квартири № АДРЕСА_2 , становить 48,1 кв. м, в тому числі жила площа - 29,2 кв. м., квартира складається з коридору № 1 - 6,9 кв. м, жилої кімнати № 2 -16,6 кв. м, кладової № 3 - 1,5 кв. м, вбудованих шаф № 4 - 0,3 кв. м і № 5 - 0,3 кв. м, жилої кімнати № 6 - 12,6 кв. м, кухні № 7 - 6 кв. м, ванної кімнати № 8 - 2,0 кв. м, вбиральні № 9 - 1,0 кв. м, балкону - 3,0 кв. м, що примикає до кімнати № 6 - 12,6 кв. м. Вхід до кладової № 3 - 1,5 кв. м здійснюється тільки з кімнати № 6 - 12,6кв. м. Усі кімнати в квартирі окремі.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 червня 1999 року по 24 жовтня 2017 року.

Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами, в них виник спір стосовно користування квартирою

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно із статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю.

Співвласник майна, яке знаходиться у спільній частковій власності без виділення часток у натурі, має право на вільне, у будь -який час користування зазначеним майном у повному обсязі.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

За статтею 391 ЦК Україні власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що порядок користування спірною квартирою, запропонований позивачем, а саме, при якому позивачу виділити жилу кімнату № 6, площею 12,6 кв. м з балконом та кладовою № 3, площею 1,5 кв. м.; інші підсобні приміщення квартири - коридор № 1, площею 6,9 кв. м., вбудовані шафи № 4, площею 0,3 кв. м. і №5, площею 0,3 кв.м., кухню № 7, площею 6 кв. м., ванну кімнату № 8, площею 2,0 кв. м, вбиральню № 9, площею 1,0 кв. м., залишити в спільному користуванні, доцільним і таким, що відповідає вимогам закону.

Визначаючи саме такий порядок користування спірною квартирою, суд взяв до уваги наступне:

по-перше, варіант, запропонований позивачем, коли частка кожного із сторін в праві спільної часткової власності складає 1/2 частина, то на ідеальну частку кожного із співвласників припадає 14,6 кв.м., то виділення позивачу жилої кімнати № 6 - 12,6 кв. м з балконом та кладовою № 3 - 1,5 кв. м, а відповідачу - жилої кімнати № 2 - 16,6 кв. м буде максимально відповідати розміру їх часток у праві спільної часткової власності.

По-друге, такий порядок користування спірною квартирою не потягне за собою погіршення житлових умов та постановки на облік сторін, як осіб, що потребують поліпшення житлових умов та не суперечить ст. 358 ЦК України.

Крім того, враховуючи судову практику з даного питання, в загальному користуванні, як правило залишаються нежитлові приміщення кухня, ванна кімната, коридор та ін.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у здійсненні права користування майном, - задовольнити.

Визначити порядок користування житловим приміщенням - квартирою

АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_1 жилої кімнату № 6, площею 12,6 кв. м з балконом та кладовою № 3, площею 1,5 кв. м.; інші підсобні приміщення квартири - коридор № 1, площею 6,9 кв. м., вбудовані шафи № 4, площею 0,3 кв. м. і №5, площею 0,3 кв.м., кухню № 7, площею 6 кв. м., ванну кімнату № 8, площею 2,0 кв. м, вбиральню № 9, площею 1,0 кв. м., залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 , права користування, належною йому на праві власності, 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 , що виділено у його користування, шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати користуванню ОСОБА_1 кімнатою та підсобними приміщеннями квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 30 січня 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Н. І. Черткова