Справа № 310/4989/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15 січня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі……………..Уставицькій Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні шляхом компенсації її вартості, визнання права власності на частку у спільному майні та стягнення компенсації понесених витрат на утримання спільного майна, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні шляхом компенсації її вартості, визнання права власності на частку у спільному майні та стягнення компенсації понесених витрат на утримання спільного майна, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого ВРЕР м. Шахтарськ при УДАІ ГУМВС в Донецькій області 13.04.2013р.. Оскільки транспортний засіб було придбано ним у шлюбі, то Ѕ його частина належить її матері ОСОБА_3 . Також позивач зазначила, що спадкоємцями першої черги за законом є: її мати та дружина померлого ОСОБА_3 , вона та її сестра ОСОБА_5 , донька від першого шлюбу померлого. Кожна з них у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа. При цьому, її мати ОСОБА_3 відмовилась на її користь від своєї 1/3 частки з 1/2 автомобіля у спадщині, у зв`язку з чим 16.11.2015 р. вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки з 1/2 частини спірного транспортного засобу, а відповідач ОСОБА_5 є спадкоємицею 1/3 частки від 1/2 частини цього транспортного засобу. Таким чином, власниками транспортного засобу, що є предметом спору є: ОСОБА_3 , яка володіє 1/2 часткою транспортного засобу, яке набуте подружжям за час шлюбу; ОСОБА_4 , яка володіє 2/3 частки з 1/2 частини транспортного засобу (з урахуванням 1/3 частки у спадщині від якої відмовилась дружина спадкодавця ОСОБА_3 ); ОСОБА_5 , яка володіє 1/3 часткою з 1/2 частини транспортного засобу. Після отримання свідоцтва на спадщину, вона пропонувала своїй сестрі ОСОБА_5 виплатити вартість її частки в транспортному засобі, оскільки виділити частку в натурі з автомобіля неможливо, крім того, її частка в автомобілі є незначною. Проте, на сьогоднішній день, домовитись з нею щодо подальшої долі спірного автомобіля їм не вдалося. Відповідачка навіть не отримала свідоцтво про право на спадщину на свої 1/3 частки від 1/2 автомобіля, а минуло вже майже 4 роки, пояснюючи це тим, що вона мешкає на тимчасово непідконтрольній території України та не має можливості це зробити, хоча подати заяву про прийняття спадщини вона змогла. Здійснити державну реєстрацію транспортного засобу на підставі своїх свідоцтв про право власності та про право на спадщину вони з матір`ю не можуть, оскільки своєю бездіяльністю щодо отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 робить неможливим проведення реєстрації автотранспортного засобу відповідно до закону, тим самим порушує права інших співвласників автомобіля. Вже майже 4 роки автомобіль стоїть на стоянці та не використовується за призначенням, що призводить до псування та знецінення автомобіля в цілому. Частка ОСОБА_5 в автомобілі є незначною та не може бути виділена в натурі, а також відповідачка не цікавиться своєю власністю та не виконує обов`язки по її утриманню, тому позивач вважає можливим припинити її право на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації вартості 1/3 частки з 1/2 транспортного засобу. Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності станом на 20.05.2019р. вартість спірного транспортного засобу становить 186 057,00 грн, а тому вартість 1/3 частки 1/2 автомобіля 31 019, 50 грн (186 057,00 грн. : 2 = 93 028,50 грн. : 3). Крім того, власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, а починаючи з 2016 року та по сьогоднішній день, витрати на утримання та збереження автомобіля, а саме, оплата автостоянки здійснюється нею, а відповідачка жодним чином не приймає участі в утриманні автомобіля. Загальна сума компенсації витрат за сплату стоянки автомобіля за період з липня 2016р. по травень 2019р. включно 4716,66 грн., тому ОСОБА_5 , як співвласниця автомобіля, має компенсувати частину витрат на його утримання, які впродовж 3 років сплачує вона. Оскільки, зазначені витрати стосуються спільного майна, а саме автомобіля, та на депозитний рахунок суду вона поклала грошові кошти у розмірі 31 019,50 грн. у якості компенсації вартості частки ОСОБА_5 , тому вважала доцільним вирахувати витрати на утримання спільного автомобіля, які мала б нести відповідачка, у розмірі 4716,66 грн. з грошових коштів, які отримає відповідачка як компенсацію вартості своєї частки. Просила суд припинити право власності ОСОБА_5 на 1/3 частки від 1/2 частини транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та визнати за нею право власності на 1/3 частки від 1/2 частини цього транспортного засобу; стягнути з ОСОБА_5 на її користь компенсацію витрат за стоянку автомобіля у розмірі 4 716,66 грн., шляхом вирахування з грошових коштів внесених ОСОБА_4 на депозитний рахунок суду у розмірі 31 019,50 грн, які є компенсацією вартості частки ОСОБА_5 в автомобілі.

Позивачка ОСОБА_4 до початку судового засідання через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_3 також в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, представник третьої особи ОСОБА_4 надала заяву, що вона не претендує на частку ОСОБА_5 в спірному автомобілі, від своєї частки в спадку відмовилася на користь позивачки, її позовні вимоги підтримала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого ВРЕР м. Шахтарськ при УДАІ ГУМВС в Донецькій області 13.04.2013 р.. Право власності на іншу Ѕ частину зареєстроване за ОСОБА_3 , як пережившою дружиною ОСОБА_6 (свідоцтво про право власності від 16.11.2015р. за № 1-958).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є: дружина померлого ОСОБА_3 , та його доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (заведена спадкова справа № 136/2015).

Відповідно до заяви від 03 липня 2015 року ОСОБА_3 відмовилась від прийняття спадщини за законом на користь дочки спадкодавця ОСОБА_4 .

16 листопада 2015 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки з 1/2 частини транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване в реєстрі за № 1-960 (серія НОМЕР_3 ).

ОСОБА_5 є спадкоємицею 1/3 частки від 1/2 частини транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ст.3 65 ЦК України).

Залежно від обставин, на обґрунтування позову можливе на вибір вказати тільки одну з підстав або всі три одночасно. Як роз`яснив Верховний суд України у Постанові від 23.11.2016 року №6-1943цс16 «право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників».

Однією із необхідних умов припинення за рішенням суду права особи на частку у автомобілю, яка становить у відповідачки 1/3 частку від Ѕ частини, є те, що частка відповідачки у праві спільної власності на автомобіль є незначною,

Наступною умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що річ є неподільною. У відповідності до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Також неподільною річчю є автомобіль, Його не можна поділити без втрати цільового призначення.

Наступною умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що спільне володіння та користування майном є неможливе. Позивачка зазначила в позовні заяві, а відповідачкою це не спростовано, що вони вже тривалий час (понад чотири роки) не можуть дійти згоди щодо спільного володіння та користування цим майном.

Крім того, як передбачено ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Позивачкою ОСОБА_4 03 липня 2019 року було попередньо внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області згідно квитанції № 0.0..1 у Відділенні № 1 Запорізького РУ АТ КБ «Приватбанк» суму у розмірі 31 019,50 грн., призначення платежу компенсація вартості частки в спільному майні за позовом (а.с.1).

Так, з наданого позивачкою висновку оцінювача ФО-П ОСОБА_7 від 20.05.2019р. вбачається, що вартість транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598 куб.м., становить 186 057,00 грн. Таким чином, вартість 1/3 частки від 1/2 автомобіля складає 31 019, 50 грн. (186057,00 грн. : 2 = 93 028,50 грн. : 3 = 31 019,50 грн.).

Враховуючи те, що частка відповідачки у автомобілі марки RENAULT, модель SANDERO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є незначною, не можливий ні поділ майна в натурі між співвласниками, ні виділення частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку його користування між співвласниками, суд вважає, що припинення за рішенням суду прав відповідачки на частку у спільному майні, яким є автомобіль, не завдасть істотної шкоди її інтересам.

За таких підстав позовні вимоги про припинення права власності на частку в автомобілі, які належать на праві спільної часткової власності є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки про стягнення з ОСОБА_5 витрат за стоянку автомобіля у розмірі 4716,66 грн. шляхом вирахування з грошових коштів внесених нею на депозитний рахунок суду, то суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки внесена позивачкою ОСОБА_4 на депозит сума у розмірі 31019,50 грн. є саме тією компенсацією втрати відповідачкою ОСОБА_5 її права власності на частку в цьому автомобілі та відповідною умовою припинення її права власності, тому суд вважає не можливим стягнення таких витрат саме шляхом вирахування з коштів внесених позивачкою на депозитний рахунок суду для компенсація вартості частки в спільному майні за цим позовом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні шляхом компенсації її вартості, визнання права власності на частку у спільному майні та стягнення компенсації понесених витрат на утримання спільного майна задовольнити частково.

Припинити права власності ОСОБА_2 на 1/3 частину від Ѕ частини транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Компенсувати ОСОБА_2 вартість 1/3 частини від Ѕ частини транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виплативши їй суму у розмірі 31019 (тридцять одна тисяча дев`ятнадцять) грн. 50 коп., яка знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, внесена позивачкою ОСОБА_4 згідно квитанції № 0.0..1 від 03.07.2019 року у Відділенні № 1 Запорізького РУ АТ КБ «Приватбанк».

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/3 частину від Ѕ частини транспортного засобу марки RENAULT, модель SANDERO, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий хетчбек, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після співвласника ОСОБА_2 .

В іншій частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян