Справа № 462/5763/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

судді Постигач О.Б.

за участю секретаря судового засідання Аврамишиної Д.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Майхер О.Л. про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування та усунення від права на спадкування -,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , усунути від права на спадкування ОСОБА_3 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , садовий будинок розташований у садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів у м.Львові, земельну ділянку площею 0,0628 га розташованої у садівничому товаристві «Вікторія» в урочищі Клепарів у м. Львові. Позивач зазначає, що із спадкодавцем він почав проживати з 2012 року, а знайомий із померлою та її родиною з 1998 року, відколи почав працювати на підприємстві, яке розташовувалося у підвальному приміщенні вказаного буднику. Спочатку він познайомився з сином померлої, ОСОБА_5 , з яким мав дружні стосунки. Вони постійно спілкувалися, він допомагав ОСОБА_5 з різними дрібними побутовими проблемами у квартирі (косметичний ремонт, тощо), часто залишався ночувати у вказаній квартирі. У 2007 році помер батько ОСОБА_5 ОСОБА_6 , а в 2011 році помер і сам ОСОБА_5 Смерть єдиного сина надзвичайно вплинула як на фізичний, так і психічний стан ОСОБА_4 , вона потребувала допомоги та підтримки, через свій фізичний стан (хвороби) не могла займатися похованням сина, та на її прохання похованням сина займався позивач. З того часу ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_4 у побутових справах, здійснював різні покупки (продуктів, побутових речей), оплачував комунальні послуги та інколи залишався ночувати у вказаній квартирі. З 24.10.2012 року у ОСОБА_4 значно погіршився стан здоров`я, їй було проведено операцію. Весь цей час позивач доглядав за нею та надавав їй допомогу, купляв медичні препарати, приносив продукти харчування тощо. Після виписки з лікарні ОСОБА_1 почав проживати з ОСОБА_4 в її квартирі, так як остання потребувала сторонньої допомоги. Зазначає, що про факт його спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 було відомо усім сусідам та знайомим. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла внаслідок інсульту, організацією поховання позивач займався особисто. Оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 він проживав у вказаній квартирі АДРЕСА_2 , відтак, вважається таким, що прийняв спадщину. 07.06.2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. із заявою про прийняття спадщини. Саме для прийняття спадщини йому потрібно встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які могли б підтвердити належним чином своє право на спадкування немає, тому єдиним спадкоємцем четвертої черги є ОСОБА_1 . Щодо позовної вимоги про усунення від права на спадкування відповідачів ОСОБА_3 , яка вважає себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та претендує на спадкові права зазначає, що вона не може вважатися спадкоємцем, оскільки нею не надано жодних доказів, які б підтверджували те, що вона є родичкою померлої, проживала чи допомагала спадкодавцеві, яка за життя тяжко хворіла та потребувала сторонньої допомоги, а тому підлягає усуненню від права на спадкування. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник дали пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі, а також виключити ОСОБА_7 з числа відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. 04.11.2019 року подала заяву про визнання позову, в якій зазначила, що дану справу просить розглядати без її участі.

Третя особа приватний нотаріус Майхер О.Л. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 16, 240/.

Згідно свідоцтва про поховання ОСОБА_4 від 23.01.2019 року та договору замовлення на організацію та проведення поховання №000285042 від 22.01.2019 року, позивач ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_4 /а.с. 19-21/.

Згідно свідоцтва № 03763-3 про право власності на квартиру від 12.02.1996 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Квартира приватизована, загальна площа квартири 80.20 кв АДРЕСА_3 м. /а.с. 225/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_8 /а.с. 26/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син ОСОБА_4 - ОСОБА_5 /а.с. 25/.

Із довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку виданою ЛКП «Граніт» №828 від 25.02.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 постійно проживала та була зареєстрована одна ОСОБА_4 , 1936 року народження по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та виписана 21.02.2019 року /а.с. 231/.

Встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /а.с. 17/.

Судом також встановлено, що 03.06.2019 року приватним нотаріусом Майхер О.Л. була заведена спадкова справа за №3/2019, номер у спадковому реєстрі 64270637 /Том 2 а.с. 40/.

Із спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Майхер О.Л. звернулися: 03.06.2019 року - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_1 та 27.06.2019 ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_9 . Заяви вищевказаних осіб про відмову від прийняття спадщини в наданій копії спадкової справи відсутні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтвердили, що дійсно з 2011-2012 року ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_4 до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом вказаного періоду позивач піклувався за покійною, допомагав у побутів, вони вели спільне господарство. Саме позивач організовував поховання ОСОБА_4 , так як інших родичів у неї не було.

Згідно виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 24600 ОСОБА_4 , остання 22.10.2012 року поступила в лікарню Швидкої Медичної Допомоги 3-тє хірургічне відділення з діагнозом: пупкова грижа, великих розмірів. Фіброміома матки, великих розмірів. ІХС: Атеросклеротичний кардіосклероз. 01.11.2012 року, після проведеної операції, вона була виписана із рекомендаціями щодо обмеження фізичних навантажень до 3-ох місяців. /а.с. 29/.

З листа КЗ ЛОР «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 21.01.2019 року № 145 вбачається, що ОСОБА_4 17.01.2019 року було доставлено в приймальне відділення КНП ЛШМД з діагнозом ГПМК? Інсульт не уточнений як крововилив /а.с. 22/.

Покликання позивача на те, що з 2012 року він проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю та вів з нею спільне господарство, не знайшли свого підтвердження, так як в матеріалах справи відсутні будь які докази, що підтверджують дану обставину. Покази свідків не можуть братись судом до уваги, так як останні підтвердили, що у квартирі АДРЕСА_2 вони особисто не були, а інформація про спільне проживання позивача з ОСОБА_4 їм відома лише з його слів.

З копії паспорта позивача серії НОМЕР_3 , виданого 16 січня 2001 року Залізничним РВ УМВС України у Львівській області, встановлено, що з 31 жовтня 2005 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 /а.с. 13-15/.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Досліджуючи заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах спадкової справи №3/2019, заведеної приватним нотаріусом Майхер О.Л. щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , суд встановив, що позивач з такою заявою звернувся 07.06.2019 року і у вказаній заяві позивач зазначає своє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , проте місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ним не зазначено.

Суд звертає увагу, що жодного безпосереднього сусіда спадкодавця, яким достовірно було б відомо про факт проживання чи не проживання позивача з ОСОБА_4 в суді допитано не було, натомість допитані у справі свідки підтвердили про відомі їм обставини лише зі слів позивача.

Спростовуючи пояснення позивача, суд зазначає, що у довідці з місця проживання про склад сім`ї і прописку виданою ЛКП «Граніт» №828 від 25.02.2019 року вказано, що ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована за вищевказаною адресою сама і жодного акту ЛКП «Граніт» щодо її спільного проживання з ОСОБА_1 в матеріалах справи немає.

З долучених до матеріалів справи копій квитанцій про оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2 не вбачається, що саме позивач здійснював оплату вказаних послуг, а копії квитанцій на придбання різного роду товарів не є доказом того, що ОСОБА_4 потребувала даних товарів, а тому є неналежним доказом на підтвердження обставин ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і ін.

Надаючи оцінку вказаним доказам суд зазначає, що такі не підтверджують факту проживання позивача однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_4 в розумінні ст. 3 СК України, оскільки не розкривають підстав, умов проживання ОСОБА_1 за адресою спадкодавця чи суть його взаємостосунків з померлою.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

П. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 № 7, роз`яснено, що правила абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування

Позивач стверджує, що він проживав із спадкодавцем ОСОБА_4 з 2012 року, надавав їй допомогу та піклувався про неї, а тому ОСОБА_3 повинна бути усунена від права на спадкування, так як вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, яка перебувала у безпорадному стані.

Оскільки безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я, відповідно доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Жодних належних доказів щодо безпорадності стану спадкодавця зі сторони позивача суду не надано, а самі по собі пояснення про ці обставини зі сторони позивача не дають підстав вважати їх установленими. Покликання позивача на товарні чеки на придбання медичних препаратів не є належним доказом, що підтверджує як безпорадний стан ОСОБА_4 , так і необхідність саме цих препаратів для її лікування, оскільки жодних рецептів чи призначень лікарів щодо цих препаратів у справі немає. Крім того, позивачем не доведено, чому саме ОСОБА_3 повинна була піклуватись про ОСОБА_4 та чи у неї такий обов`язок був, оскільки як встановлено судом остання не перебувала з нею в родинних відносинах і в коло спадкоємців не входить.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, дійшов до висновку про те, позивачем не доведено відповідними засобами доказування наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, а тому його вимоги не підлягають задоволенню.

З врахування наведеного, суд вважає, що позивач не довів належним та допустимими доказами наявність ознак однієї сім`ї та проживання однієї сім`єю із померлою ОСОБА_4 , а тому позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю не підлягає до задоволення. Крім того, оскільки позивачем не доведено першої позовної вимоги, як наслідок, похідні вимоги про визнання за ним права на спадкування та усунення від спадкування теж не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 12-13, 15, 81, 89, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223-1224, 1258, 1261, 1264 ЦК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31.01.2020 року.

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.