Справа № 524/434/20
Провадження №2/524/1223/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Кременчуцької міської Ради Полтавської області, третя особи Четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В

У січні 2020 року позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги, мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дочка ОСОБА_4 .

Після смерті доньки позивача відкрилась спадщина і він, як спадкоємець першої черги, звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк про прийняття спадщини. Заведена спадкова справа 169/2019

Однак, державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Піцул В.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті доньки позивача, про що винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2020р. У постанові нотаріуса зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно не можливо, оскільки вказане суперечить ст 1270 ЦК України.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду про визнання права власності на нерухоме майно: 2/3 частки квартири АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 31.01.2020 по справі відкрито загальне позовне провадження. Витребувано від нотаріуса спадкову справу, заведену після померлої ОСОБА_4

Ухвалою суду від 13.05.2020 за клопотанням позивача ОСОБА_3 замінено сторону виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області на належного відповідача Кременчуцьку міську раду Полтавської області.

Ухвалою суду від 15.06.2020 закрито підготовче провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся.

Представник відповідача Кременчуцької міської Ради Полтавської області у судове засідання не прибув, керівництво про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось. Надали письмову заяву з проханням проводити судовий розгляд за відсутності представника.

Представник третьої особи Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув.

Суд, вислухавши представника позивача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по 1/3 ідеальної частки кожному.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частку спірної нерухомості. Спадкоємцями першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно матеріалів спадкової справи, що заведена після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 за №91/2011 ОСОБА_3 подав заяву про відмову від спадщини, а ОСОБА_4 , протягом строку встановленого ст 1270 ЦК України заяву про прийняття спадщини не подавала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_3 подав заяву до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 на підставі якої заведена спадкова справа 169/2019

Постановою державного нотаріуса Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Піцул В.Ю. відмовлено спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Як зазначено у постанові , з документів, які були надані для встановлення спадкового майна стало відомо, що померлій ОСОБА_4 , належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 частки квартири є її мати ОСОБА_6 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання місце проживання якої АДРЕСА_4 . Згідно довідки виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , був зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 . Отже, відповідно до ч. 1 ст 1272 та ст 1273 ЦК ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спадщину після ОСОБА_6 не прийняли. Саме це стало підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про на спадщину за законом.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, підтвердили щодо спільного постійного проживання ОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 з 1992 року до моменту смерті спадкодавця ОСОБА_6 ..

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Із п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України постає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала разом з ОСОБА_6 за адресою: : АДРЕСА_1 та прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За приписами ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки строк звернення спадкоємця ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, позивач ОСОБА_3 в строки, визначені ст 1270 ЦК України звернувся із заявою для прийняття спадщини, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказану позивачем вимогу обґрунтованою, яка відповідно до вищезазначених норм права підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити згідно ст.. 142 ЦПК України. .

Керуючись ст.. 1270- 1272 ЦК України, ст.ст.4,5,10- 13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до Кременчуцької міської Ради Полтавської області, третя особи Четверта Кременчуцька державна нотаріальна контора про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк