Справа №242/5492/19
Провадження №2/242/35/20
РІШЕННЯ

іменем України

29 липня 2020 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Коліщук З.М.,

секретарів судового засідання Фоміної Н.М., Гандзюк К.С., Каменської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Селидівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивава ОСОБА_4 ,

представників Служби у справах дітей Селидівської міської ради Кожушкової А.Р., Колеснік І.О.,

відповідача ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_1 пред`явила до ОСОБА_3 позов про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в місцях позбавлення волі. Виховувати дитину допомагає її теперішній чоловік ОСОБА_5 . У зв`язку з цим, просить позбавити ОСОБА_3 позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що що заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_2 , вважає позовні вимоги необґрунтованими, підтримав доводи, викладенні у відзиві до позовної заяви, в яких зазначено, що позивач ОСОБА_1 при складанні позовної заяви до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав не дотрималась вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України щодо змісту позовних вимог є необґрунтованою доводи, викладені у позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального і процесуального права.

Крім того, зазначив, що він перебуває під вартою з 10 червня 2009 року за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1,9,12 ч.2 ст.115, ч.3,4 ст.187 КК України, і не є засудженою особою. Знаходження його під вартою на протязі такого тривалого часу (майже 10,5 років) обмежує його право на батьківське піклування за сином ОСОБА_2 . Твердження позивача про те, що він ухиляється від виконання обов`язку по вихованню за сином є неправдивими та не підтверджені належними доказами. Наведені у позові аргументи не відповідають дійсності .

Позивач ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач з 2009 року знаходиться під вартою за здійснення умисного злочину та з цього часу він не виконує своїх обов`язків з приводу виховання дитини, сам умисно позбавив свого сина немайнового права бути вихованим у сім`ї. Відповідач наводить, що свої обов`язки щодо піклування дитиною здійснює через своїх батьків, які допомагали грошима дитині та надавали подарунки, однак подарунки дитина отримувала один раз на рік, ніякої допомоги грошима не було. Щодо характеристик відносно відповідача, зазначила, що як громадянин селища відповідач посередницький, тобто з негативної сторони себе не показав, але і з ніякої гарної, доброї сторони заявлено не було. Голова селищної ради ОСОБА_6 надала характеристику десятирічної давності, тобто вона підтвердила дані ОСОБА_7 . Побутова характеристика від 12.11.2019 року № 76 ніякого доказового значення не має. Побутові характеристики не мають юридичну силу , так як вони не характеризують відповідача як батька так і чоловіка. Повну відповідальність за дитину несе вона. Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_2 , 2004 року народження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що коли син був маленький, її чоловік ОСОБА_3 не бажав працювати та забезпечувати сім`ю, проживав у своїх батьків, вона з дитиною у своїх батьків. Іноді ОСОБА_3 приходив до них, але дитиною не займався, а влаштовував сварки. Її батьки допомагали їй та дитині. Відповідач надовго не затримувався на жодній роботі, допомоги ніякої на надавав. У 2009 році ОСОБА_3 затримали за підозрою у вчиненні злочинів і взяли під варту, про що вона дізналася від його батьків. Після того відповідач не спілкувався з дитиною, листів не писав, не дзвонив, ніяких подарунків не передавав, хоча зі своїми батьками у нього була можливість спілкуватися. Батьки відповідача передавали подарунки на день народження дитини, але від себе. Вважає, що відповідач користується тим, що у нього є неповнолітня дитина і розраховує на пом`якшення покарання, так як вирок відносно нього переглядається в апеляційній інстанції. Просила позбавити його батьківських прав відносно дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що до позбавлення волі він до 2003 року працював на шахті, відвідував сина, водив його до дитячого садочку. На даний час під вартою знаходиться за вбивство, за вироком засуджений до довічного ув`язнення, але вирок відносно нього скасований та справа знаходиться в апеляційній інстанції. Дитина проживає з матір`ю. Переписку з сином він не вів, оскільки не мав можливості(не було марок, конвертів). З адвокатом зустрічі мав, але через нього листів сину не передавав. Вважає позбавлення його батьківських прав відносно сина є незаконним, оскільки він не має можливості спілкуватися з дитиною з причин знаходження його в місцях попереднього ув`язнення. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник Служби у справах дітей Селидівської міської ради у підтримання письмового висновку пояснила про доцільність і таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його неповнолітнього сина.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що вона є матір`ю відповідача. До 2009 року син ОСОБА_3 проживав разом з ними. ОСОБА_1 з онуком у батьків позивача. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 то разом проживали, то окремо. Відповідач відвідував дитину і до них додому приводив. Чи давав він гроші дитині їй не відомо, аліменти не сплачував. Подарунки дитині на день народження вона передавала від себе.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 знаходилась у шлюбі з ОСОБА_3 У 2004 році у них народився син ОСОБА_10 . Відповідач ніде не працював, сім`ю не забезпечував, проводив час з друзями. ОСОБА_1 з дитиною стали проживати у її батьків, які допомагали і їй, і дитині. Батько не займався вихованням дитини, не допомагав. На даний час дитина навчається в кадетському училищі та спілкуватися з батьком не бажає.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила той факт, що відповідач ніякої уваги дитині не приділяв, часто відповідача не було вдома, так як вона часто у них бувала в гостях. ОСОБА_1 знаходилася вдома з дитиною, а відповідач відпочивав з друзями, ніде не працював. Вона не бачила, щоб відповідач гуляв з дитиною чи дарував йому подарунки. Сім`ї він ніякої допомоги не надавав. І на теперішній час з дитиною не спілкується. Теперішній чоловік ОСОБА_1 гарно ставиться до дитини, піклується про нього і забезпечує усім необхідним.

Неповнолітній ОСОБА_2 у якості свідка в судовому засіданні показав, що батька він не пам`ятає, батько з ним не спілкується, ніяких листів, подарунків чи допомоги від нього не було, через соціальні мережі не спілкуються. На теперішній час він навчається в державній гімназії - інтернаті з посиленою військово-фізичною підготовкою, кадетський корпус у м.Харків, часто приїжджає додому та мати часто його відвідує в училищі. Батько для нього незнайома людина.

У судовому засіданні відповідач не наполягав на допит свого батька як свідка і просив розглядати справу в його відсутності.

Вислухавши сторони, свідків, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_12 (арк. справи 5).

Згідно заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 розірвано(арк. справи 7).

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , після державної реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 »(арк. справи 20).

Згідно характеристики з місця навчання від 02.08.2019 року ОСОБА_2 навчається у Гірницькій загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 19 м.Селидового з першого класу, характеризується позитивно. Належну увагу вихованню сина приділяє тільки мати. Цікавиться навчанням, допомагає досягти успіхів, приймає активну участь у житті класу, підтримує тісний зв`язок з класним керівником. Батько за дев`ять років навчання у школі у житті сина ніякої участі не приймає( арк.. справи 13).

Згідно довідки № 192 від 02.08.2019 року ОСОБА_2 навчався у Гірницькій загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 19 м.Селидового Селидівської міської ради з 1-го класу та закінчив 9 клас(арк. справи 14).

З довідки № 783 від 26.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 зарахований з 26 серпня 2019 року до Державної гімназії-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус»(арк. справи 15).

Згідно побутової характеристики Гірницької міської ради від 24.07.2019 року ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивного боку. Скарг з боку сусідів не надходило. Працює на ВП шахта «Курахівська» начальником відділу економіки, планування та ціноутворення. Проживає з чоловіком та дітьми в нормальних побутових умовах. Згідно характеристики з місця роботи, ОСОБА_1 також характеризується з позитивної сторони(арк.. справи 16, 18, 95).

З довідки № 531 від 25.07.2019 року, виданої ВП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля» вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складає 10154,32 грн.(арк. справи 17).

Згідно довідки № 329/1 від 25.11.2019 року ОСОБА_1 на підставі наказу від 16.10.2019 року № 64 з 17.10.2019 року працює у ТОВ «КЛІС ЛТД» інженером з проектно-кошторисної роботи (на умовах сумісництва) згідно штатного розкладу(арк.. справ 84).

З довідки № 320 від 09.09.2019 року, виданої Гірницькою міською радою вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (арк. справи 19).

Згідно побутової характеристики від 12.11.2019 року, виданої селищним головою виконавчого комітету Курахівської селищної ради міста Селидове Донецької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за час проживання на території Курахівської селищної ради зарекомендував себе з хорошого боку, ніяких негативних ситуацій помічено не було, скарг до селищної ради по відношенню до ОСОБА_3 по факту порушення громадського порядку і спокою від жителів смт. Курахівка не надходило. Відносини з родиною були доброзичливі. З сусідами був привітний, ввічливий. У зловживанні спиртними напоями непомічений, завжди мав охайний зовнішній вигляд. Займався спортом. В суспільному житті селища участі не приймає(арк.. справи 57).

Згідно побутової характеристики, виданої Головою Курахівської селищної ради 23.06.2009 року ОСОБА_3 за час проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зарекомендував себе посередньо. Скарг з боку сусідів та родичів не надходило(арк. справи 58).

Згідно службової характеристики від 17.06.2009 року ОСОБА_3 в період з 25.08.2008 року по 10.06.2009 року працював пожежним 109-ї професійної пожежної частини Селидівського міського відділу ГУ МНС України в Донецькій області. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони як добросовісний, старанний співробітник, сумлінно виконував свої функціональні обов`язки(арк. справи 59).

З вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України( в редакції 2001 року) та призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Вирок не набрав законної сили(арк.. справи 127-135).

Згідно акту обстеження умов проживання від 05.08.2019 року з`ясовано, що за місцем проживання дитини ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 , створено всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини(арк. справи 138).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гірницької міської ради, вважається доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. справи 99).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно із ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Крім того, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Суд не бере до уваги побутову характеристику від 12.11.2019 року, видану селищним головою виконавчого комітету Курахівської селищної ради міста Селидове Донецької області, відносно ОСОБА_3 , оскільки на той час відповідач знаходився під вартою.

Також, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що у зв`язку з тим, що він знаходиться в місцях позбавлення волі, він не має можливості спілкуватися зі своєю дитиною, цікавитися її життям, оскільки він бачився зі своїми батьками, адвокатом, через якого міг переписуватися з дитиною, але не скористався цим, а формальне батьківство негативно впливає на інтереси дитини. Дитина навіть не знає свого батька та він для нього незнайома людина.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених судом обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, вважає, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Отже, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецької апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено тільки вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Селидівської міської ради, місцезнаходження: 85400, Донецька область, м.Селидове, вул..К.Маркса, 8.

Повний текст рішення складено та підписано 07.08.2020 року.

Суддя З.М. Коліщук