Провадження № 2/643/1609/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Коцюбинської М.С., представника військової прокуратури Харківського гарнізону Чехунова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Харківського гарнізону, який діє в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство внутрішніх справ України, Національна академія Національної гвардії України, до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Харківського гарнізону, який діє в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство внутрішніх справ України, Національна академія Національної гвардії України, звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Національної академії Національної гвардії України суму у розмірі 104516,15 грн. в якості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України у період з 30.07.2018 року по 07.05.2019 року на посаді курсанта. У подальшому до керівництва Академії подано рапорт із проханням відрахування з числа курсантів у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту та небажанням продовжувати навчання. Надалі 07.05.2019 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між МВС України і відповідачем, був достроково розірваний, а відповідач був виключений із списків особового складу Академії наказом начальника Академії від 07.05.2019 року № 107 с/ч. Академією були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача в Академії з дня його зарахування до Академії по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 104516,15 грн. Відповідача ознайомлено з розрахунком фактичних витрат, пов`язаних з його утримання у Академії, проте станом на момент подання позову зазначена сума відповідачем не відшкодована.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 19.12.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу визначено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні судом на вирішення учасників справи поставлено питання щодо закриття даної цивільної справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Представник військової прокуратури Харківського гарнізону Чехунов М.В. заперечував проти закриття цивільної справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Пояснив, що вважає, що вказана справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. До початку судового засідання від юрисконсульта Національної академії Національної гвардії України В. Блізнової, яка діє на підставі довіреності, до суду надійшла заява, у якій просила проводити розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримала та просила задовольнити.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Відповідач проходив навчання та військову службу в Національній академії Національної гвардії України у період з 30.07.2018 по 07.05.2019 року, що підтверджується копією контракту Міністерства внутрішніх справ України про проходження військової служби (навчання) курсантами Національної академії Національної гвардії України від 28.07.2018 року.

Згідно витягу з наказу начальника Національної академії Національної гвардії України генерал-лейтенанта С.А. Соколовського від 07.05.2019 № 107 с/ч, припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання) та виключено зі списків перемінного складу Академії солдата ОСОБА_1 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) на підставі п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до розрахунку фактичних видатків державного бюджету, всього на утримання відповідача у період навчання з 28.07.2018 року по 06.05.2019 року витрачено 104516,15 гривень.

Частиною 10 статті 25 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон України № 2232-XII) визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів д, е, є, з, и пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 та 4 ст. 2 Закону України № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 17) ч. 1 ст. 4 КАС України, до публічної служби відноситься в тому числі військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба.

Отже, зазначеними нормами прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, сімейних, трудових, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10..12.2018 року у справі № 804/285/16 висловила наступні висновки щодо застосування норм права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, оскільки указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Водночас слід зазначити, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС у редакції Закону № 2147-VIII, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

На підтвердження викладеного висновку слід зауважити, що 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, 3 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, та вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 року в справі № 723/18/17 також зазначено, що спори, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вказані вище висновки щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного, а не цивільного, судочинства.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 1, 19, 255, 258-261, 352-354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом заступника військового прокурора Харківського гарнізону, який діє в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство внутрішніх справ України, Національна академія Національної гвардії України, до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення з вказаними позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Крівцов Д.А.