Ухвала

06 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 760/6667/20

провадження № 61-10464ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича, товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заява мотивована тим, що 02 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено кредитний договір № К-5205918, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 363 682,00 грн з кінцевим терміном повернення до 01 грудня 2023 року включно.

02 грудня 2013 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено іпотечний договір, зареєстрований 02 грудня 2013 року в реєстрі за № 1524, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т. В.

Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 02 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т. В., зареєстрованого в реєстрі за № 1523.

Заявник зазначала, що за весь строк дії кредитного договору своєчасно та у відповідності до взятих умов виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та 10 березня 2020 року їй стало відомо, що її кредит 04 лютого 2020 року проданий товариству з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» (далі - ТОВ «Мегаінвест Сервіс»), однак письмово повідомлення про продаж кредитного договору їй не надходило.

Також 11 березня 2020 року заявнику стало відомо, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. змінив власника квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року та відповідно новим власником вказаного вище іпотечного майна стала ОСОБА_2 .

Заявник вважала, що іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк», яким було здійснено уступку права вимоги за іпотечним договором ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не мав права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки та, відповідно, звернення стягнення на іпотечне майно з подальшим його відчуженням ОСОБА_2 , що було здійснене з порушенням вимог чинного законодавства та прав, заявника, як іпотекодавця.

У зв`язку з цим ОСОБА_3 має намір звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів шляхом подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. за номером 51152967 від 14 лютого 2020 року щодо реєстрації об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року, виданого та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 та скасування реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 зазначала, що у межах спірних правовідносин існує ймовірність подальшого незаконного відчуження потенційними відповідачами нерухомого майна третім особам з реєстрацією за ними прав власності на це майно, що вказує на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявниці до ухвалення судового рішення, а захист цих прав, свобод та інтересів може стати неможливим або ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.

Заявник просила суд вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову, а саме: накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом внесення до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , а також вчинення щодо неї будь-яких реєстраційних дії; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі, знімати з реєстрації мешканців такої квартири, вселяти інших осіб, проникати до квартири, укладати договори щодо оренди та відчуження квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , шляхом внесення до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей про заборону її відчуження, а також вчинення щодо неї будь-яких реєстраційних дії.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії щодо володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців такої квартири, вселяти інших осіб, укладати договори щодо оренди, найму, піднайму, безоплатного користування та щодо надання/припинення комунальних послуг.

В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року ухвалу суду першої інстанції в частині заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців такої квартири, вселяти інших осіб, укладати договори щодо оренди, найму, піднайму, безоплатного користування та щодо надання/припинення комунальних послуг скасовано та постановлено в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У решті ухвалу суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у липні 2020 року, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року, скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року в частині залишення без змін ухвали суду першої інстанції, та постановити нову постанову про відмову у задоволенні заяви.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Встановивши, що між сторонами виник спір щодо недійсності правочину з нерухомим майном, а саме договору купівлі-продажу квартири, тобто предметом позову, з яким звернутися заявник, є вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову та існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, а також врахувавши, що спосіб захисту повинен мати практичне застосування та мати також на меті реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь заявника, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно.

Також врахувавши те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а тому при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_2 вчиняти дії щодо володіння, користування та розпорядження квартирою, в тому числі знімати з реєстрації мешканців такої квартири, вселяти інших осіб, укладати договори щодо оренди, найму, піднайму, безоплатного користування та щодо надання/припинення комунальних послуг порушує права відповідача на користування та володіння квартирою, власником якої на цей час вона є.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не врахували практику Верховного Суду України, не зазначили, в чому полягає реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду, не надали оцінки доводам заявника про забезпечення позову та не врахували того, що посилання в заяві про можливість відчуження спірної квартири на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви, є безпідставними та не спростовують висновків суду про необхідність забезпечення позову саме обраним заявником шляхом.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на квартиру до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідачів.

Зі змісту касаційної скарги, судових рішень, що оскаржуються, та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначено.

Керуючись частиною другою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича, товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про забезпечення позову до пред`явлення позову, за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2020 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко