ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/977/20 Справа № 175/3120/18 Головуючий у першій інстанції: Озерянська Ж. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 25.07.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Л.Л., йому належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Раніше зазначений будинок разом з садівничим товариством «Ландиш» Ювілейної (Слобожанської) селищної ради був включений у межі населеного пункту смт. Ювілейне (Слобожанське) та мав наступну адресу: АДРЕСА_1 . Позивач 30.07.2018 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради з належно оформленими заявами (з додатками та квитанціями) про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку зі зміною власника будинку та втратою ними права користування житловим будинком. В цей же день позивач отримав чотири відмови у знятті з реєстрації вказаних осіб. Скарги позивача до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області не дали жодного результату. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 трагічно помер. Малолітня ОСОБА_6 постійно проживала з реєстрацією свого місця проживання у м. Одеса. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звільнили належний позивачу житловий будинок, але залишаються у ньому зареєстровані та добровільно не бажають знятися з реєстрації. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 (на даний час адреса: АДРЕСА_1 ); зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради та Слобожанську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області зняти з реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою по АДРЕСА_1 (на даний час адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 28 серпня 2019 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково, визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час адреса будинку: АДРЕСА_1 ); зобов`язано Слобожанську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час адреса будинку: АДРЕСА_1) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області по 234,93 грн. сплаченого судового збору, з кожного. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , представнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , Слобожанській селищній раді Дніпровського району Дніпропетровської області та Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с. 73-76 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповіднодо вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності (на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.05.2004 року) належав будинок АДРЕСА_1 .

Позивачу на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 25 липня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстровим №1684, належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №132132366 від 25.07.2018 року (а.с. 12, 13 т.1).

Судом також встановлено, що розбіжність в адресах одного й того ж житлового будинку (раніше садового) пов`язана з тим, що зазначений вище будинок входив до складу садового товариства «Ландиш» Ювілейної селищної ради. В подальшому 10 серпня 1999 року розпорядженням Голови Дніпропетровської ради за №165/1 садова ділянка АДРЕСА_1 (п. 18 додатку №1) була переведена у садибний фонд Ювілейної селищної ради та будинок значився по АДРЕСА_1 (а.с.9 т.1).

За адміністративним позовом заступника прокурора Дніпропетровської області постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2010 року в справі №2а-472/10 вищевказане розпорядження було скасовано та зазначений вище будинок знову повернувся до складу с/т «Ландиш» (а.с. 10-11 т.1).

Згідно довідки Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 грудня 2018 року №6458, в спірному житловому будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (а.с.79 т.1).

Після припинення права власності ОСОБА_2 на вищевказаний будинок, вона та її мати ОСОБА_1 не знялися з реєстрації у зазначеному будинку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією актового запису про смерть №58, складеного 09 серпня 2018 року Дніпровським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.85 т.1).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушеним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що після припинення права власності ОСОБА_2 на вищевказаний будинок, вона та її мати ОСОБА_1 не знялися з реєстрації у зазначеному будинку; встановивши, що позивач є одноосібним власником домоволодіння по АДРЕСА_1 (будинок АДРЕСА_1 ); встановивши також, що відповідачі не є членами сім`ї позивача; приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не довели наявність згоди позивача на їхнє проживання у спірному будинку; встановивши, що реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у спірному будинку надає вказаним відповідачам правові підстави для проживання, однак власник категорично заперечує щодо проживання відповідачів у належному йому на праві власності будинку, між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, що свідчить про створення позивачу перешкод у вільному користуванні належним йому на праві власності вищевказаним майном, - колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_1 такими, що втратили право користування вказаним будинком.

Відповідно до аб. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Положеннями пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 2 березня 2016 року №207 встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 достатньо рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання вказаних відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, вимоги позовної заяви про зобов`язання Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради та Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області зняти з реєстрації ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - є передчасними і задоволенню не підлягають.

За положеннями пункту 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання (пункт 4 Правил).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, встановивши, що відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ухвалення судом першої інстанції рішення від 21.08.2019 року; враховуючи що предмет спору, а саме визнання зареєстрованої особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації нерозривно пов`язане з особою померлого; спірні правовідносини не допускають правонаступництва, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 .

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 704,80 грн., тобто по 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп., з кожного (а.с. 2 т.1).

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Провадження в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи таким, що втратила право користування житлом, зняття з реєстрації - закрити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 (будинок АДРЕСА_1 ).

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі по 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді