Провадження № 2/522/5581/20
УХВАЛА

05 серпня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Пейкова О.О.

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовними вимогами, в яких просить:визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 27 липня 2020 між ОСОБА_2 (реєстраційний НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3962; визнати за позивачем переважне право на купівлю квартири АДРЕСА_2 .

04 серпня 2020 року провадження у справі відкрито та встановлено загальний порядок розгляду справи.

Одночасно з позовом, 03 серпня 2020 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення позивача ОСОБА_1 з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом накладення арешту на майно за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_3 .

Позивач обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що 30 вересня 2019 року між ОСОБА_1 , як орендарем та ОСОБА_4 , як орендодавцем було укладено договір найму житлового приміщення, який станом на дату подання даної заяви, не розірвано, жодних переговорів між сторонами з даного приводу не проводилось, орендарем належним чином виконуються зобов`язання по Договору, проте відповідач, порушуючи взяті на себе обов`язки та порушуючи переважне право добросовісного орендаря на купівлю орендованої квартири, здійснив продаж квартири, у якій на законних підставах проживає позивач. Так, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачами може бути вчинено дії щодо перепродажу квартири іншим особам, та силовим способом виселення позивача з орендованого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із наданих суду матеріалів справи, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 69,2 кв.м., на яку позивач просить накласти арешт, зареєстрована за ОСОБА_4 .

30 вересня 2019 року між ОСОБА_1 , як орендарем та ОСОБА_4 , як орендодавцем було укладено договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 9.1. Договору, цей Договір набрав чинності з моменту його підписання та діє до 01.10.2020 року.

Водночас, 27 липня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу даної квартири.

Отже, заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд встановив, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири передбачений нормами чинного законодавства, та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи. Таке забезпечення позову, враховуючи його предмет та ціну позову, можна вважати співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити майно третім особам, що суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду.

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки.

Разом з тим, твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення позивача з спірної квартири, суд вважає неспроможними, оскільки жодних доказів на підтвердження вчинення відповідачами дій спрямованих на виселення позивача з квартири, суду не надано, жодного обґрунтування вжиття таких заходів в заяві не зазначено, а тому в цій частині заяви про забезпечення позову необхідно відмовити, оскільки суд не вбачає підстав для задоволення.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності .

У задоволені інших вимог про забезпечення позову відмовити.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом (ч.1 ст. 157 ЦПК України).

Суддя Л.М. Чернявська