Справа №638/1064/20
Провадження № 2-з/638/145/20
У Х В А Л А

30 січня 2020 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіра Д.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

встановив:

27 січня 2020 року до подання позовної заяви від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на рухоме майно - автомобілі, що належать на праві власності ОСОБА_3 , а саме:

1) Renault Magnum, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

2) KIA К5, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

3) Acura MDX, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 .

В обґрунтування вказаної заяви посилається на те, що 15.03.2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали між собою у простій письмовій формі Договір позики, за умовами якого позивач є позикодавцем, а відповідач позичальником. Предметом договору були грошові кошти у загальному розмірі 7 555 905, 00 гривень, що є еквівалентом 290 500, 00 доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути відповідно до встановленого графіку. На виконання договору ОСОБА_3 , повернув грошові кошти на загальну суму 1 563 192, 00 грн., що є еквівалентом 60 000, 00 доларів США. Станом на 27.01.2020 позивач вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача загальної суми заборгованості в розмірі 5 676 306, 98 грн., що є еквівалентом 233 303, 89 доларів США. Також заявник зазначає, що в загальнодоступній мережі Інтернет розміщено оголошення про терміновий продаж належного відповідачу автомобіля Acura. Зважаючи на це, заявник вважає, що відповідач здійснить відчуження належного йому рухомого майна з метою унеможливити стягнення з нього будь-яких грошових коштів, тобто зробити неможливим виконання в майбутньому судових рішень.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суддя дійшов наступних висновків.

За ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 cт. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, а також є необхідними і для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів та безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали, додані до заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що заявником не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову. Зазначене позбавляє суд встановити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами і, у разі задоволення заяви про забезпечення позову, може як наслідок порушити право власності відповідача.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову до подачі позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Д.М. Цвіра