ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» січня 2020 року м. Херсон

Справа № 766/21767/19

Провадження № 22-ц/819/32/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.
Полікарпової О. М.
секретарШибынська А. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О. В. від 04 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання дій щодо відмови у узгодженні проекту землеустрою протиправними, зобов`язання до співпраці у вигляді надання висновку щодо проекту відведення з визначенням його недоліків,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання йому узгодження проекту землеустрою, при цьому вважав протиправною діяльність працівників Департаменту містобудування та землекористування виконавчого комітету Херсонської міської ради, які не надали йому а ні підтвердження проекту землеустрою, а ні відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Позивач просив суд визнати роботу виконавців Херсонської міської ради по відмові в узгодженні проекту землеустрою по відведенню ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,1 га в м. Херсоні неправомірною та недіючою; зобов`язати працівників міськвиконкому до співпраці з використанням проектної документації, надати висновок щодо проекту відведення земельної ділянки з визначенням повного переліку недоліків проекту і строків на їх усунення та виконання на них в повному обсязі покладених обов`язків; розглянути правомірність прийняття рішень, виконання дій та інші питання, оскільки відповідач вдруге намагається приховати документи на землю в 2017 та в 2019 роках.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради про визнання дій щодо відмови у узгодженні проекту землеустрою протиправними, зобов`язання до співпраці у вигляді надання висновку щодо проекту відведення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_1 посилаючись на її незаконність та необґрунтованість просив її скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив доводи аналогічні тим, які були зазначені ним у позовній заяві.

Заслухавши доповідача, скаржника та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу виконавчої влади), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо затвердження проекту землеустрою з подальшою передачею земельної ділянки у власність, тобто справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), до адміністративних судів могли бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини 1 ст. 19 КАС України.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради з заявою про виділення йому земельної ділянки у володіння.

Рішенням XVIV сесії Херсонської міської ради від 19 жовтня 2018 року № 1673 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вільної від забудови земельної ділянки, орієнтованою площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; контроль за виконанням вказаного рішення покладено на постійну комісію Херсонської міської ради з питань містобудування, архітектури, комунальної власності та регулювання земельних відносин та директора містобудування та землекористування Херсонської міської ради.

ОСОБА_1 звернувся до спеціалізованої проектної організації НВФ «Нові технології», яка розробила проект землеустрою.

При погодженні вказаного проекту постійна комісія з питань містобудування, архітектури, комунальної власності та регулювання земельних відносин Херсонської міської ради (протокол № 68 від 06 березня 2019 року) доручила Департаменту містобудування та землекористування міської ради вжити заходи щодо розробки детального плану території АДРЕСА_1 з метою розміщення на ній житлової забудови, оскільки виділена ОСОБА_1 земельна ділянка потрапляє до санітарно-захисної зони залізниці і будівництво житлового будинка на цій території не допускається (лист Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 22 счня 2020 року № 8-390-9/21).

Тобто, на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, проект землеустрою не погоджено.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач не порушує у своєму позові питання визнання за ним права власності на земельну ділянку, а заявляв вимоги про визнання дій посадових осіб Херсонської міської ради по узгодженню проекту землеустрою неправомірними, зобов`язання надати висновок щодо проекту з зазначенням недоліків проекту і строків їх укладення.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина сьома статті 118 ЗК України).

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Згідно з частиною десятою статті 118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїх висновках при розгляді аналогічних справ неодноразово зазначала, що якщо особа звертається до повноважного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідні рішення, то у цих правовідносинах зазначений орган реалізує управлінські функції. А тому спори про оскарження таких його рішень належать до юрисдикції адміністративного суду

Отримання особою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про її передання у власність чи у користування. А скасування рішення про надання відповідного дозволу не є порушенням речового права, якщо тільки немає обставин, які свідчать про наявність у цієї особи або інших заінтересованих осіб речових прав щодо такої земельної ділянки.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що відповідач порушив порядок розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та процедуру прийняття рішення. Отже позов пред`явлений з підстав порушення відповідачем наданих йому контрольних функцій у сфері управлінської діяльністі. У позовній заяві позивач не просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, а заявив вимогу про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке перешкоджає йому в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Приватний інтерес у позивача на час звернення до суду з цим позовом відсутній, та може виникнути після реалізації позивачем права на безоплатне отримання земельної ділянки (затвердження проектної документації та прийняття органом місцевого самоврядування відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність).

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у свої постановах від 16 січня 2019 року у справі № 361/2562/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а та від 27 березня 2019 року у справі № 206/4712/17.

Суд першої інстанції не встановив наявності у позивача чи іншої заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку. Крім того, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не підтверджує наявність на неї права власності, а створює передумови для подальшого передання цієї ділянки у власність, тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення цивільного права позивача та доходить висновку, що спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до повторення змісту позовної заяви та викладення обставин справи, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, а тому підлягають відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 31 січня 2020 року.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова