Справа№592/9700/17
Провадження №2/592/18/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Савіної К.С., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що 05 березня 2011 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між ними не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Під час перебування у шлюбі з відповідачем з метою розвитку сімейного бізнесу, ними було придбане рухоме майно, а саме: автомобіль марки МАN, модель L200, тип фургон-С, номер шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, дата реєстрації 17.05.2012 року. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, навіть протягом перебування у відпустці по догляду за дитиною, вона працювала і отримувала заробітну плату. Відповідно по положень ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Оскільки весь час перебування у шлюбі з відповідачем вона працювала, отримувала заробітну плату та приймала участь у розвитку сімейного бізнесу, відповідно, має безпосереднє право на половину транспортного засобу, що є предметом спору. Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Тобто, автомобіль марки MAN, модель L200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, дата реєстрації 17.05.2012 року був придбаний ними за спільні кошти під час перебування у шлюбі і є об`єктом права спільної сумісної власності - її та відповідача. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким з урахуванням того, що з нею постійно проживає їх малолітня донька ОСОБА_5 , стягнути з ОСОБА_3 на її користь 70 відсотків вартості визначеної у відповідності до проведеної експертизи транспортного засобу MAN, модель L200, тип фургон-С, номер шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, дата реєстрації 17.05.2012 року, що є об`єктом права спільної сумісної власності її та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали із зазначених підстав. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 14.03.2019 року пояснила, що спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу за кошти подружжя, вартість автомобіля становила 16000-17000 дол.США. До шлюбу у ОСОБА_3 були два автомобіля марки ГАЗель. Для придбання спірного автомобіля MAN був проданий придбаний за спільні кошти автомобіль ГАЗ н.з.НОМЕР_5 за 8000дол.США, та автомобіль ГАЗ за 4500дол.США, який належав ОСОБА_3 до шлюбу, запозичені кошти у ОСОБА_7 в сумі 5000дол.США і були власні сімейні накопичення коштів на суму близько 1000дол. США. Позивач ОСОБА_1 надала відповідь на заперечення відповідача ОСОБА_3 , в якому зазначила, що остаточна вартість позову буде встановлена після проведення товарознавчої експертизи. Наданий відповідачем звіт про оцінку автотранспортного засобу №3062 від 29 серпня 2017 року, викликає сумніви в його достовірності, він формлений заднім числом. Так, позовна заява про поділ майна, набутого під час шлюбу, подана до Ковпаківського районного суду м.Суми 06.09.2017 року, а звіт про оцінку автомобіля, оформлений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 , підписаний 29 серпня 2017 року, тобто ще до подачі позовної заяви. Відповідач дійсно приховував від неї договір купівлі-продажу транспортного засобу, зберігаючи його у своїх батьків. Він свідомо не надав цей договір і суду, стверджуючи, що його не існує. Однак придбати у власність транспортний засіб можливо саме укладанням договору купівлі-продажу. Про факт придбання вказаного транспортного засобу MAN L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , їй було відомо заздалегідь, і оскільки його купівлю вони попередньо планували з колишнім чоловіком та обговорювали цю покупку, тому що для його придбання необхідно було продати перший автомобіль - ГАЗ 3302 ЗНГ, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , який також був придбаний під час перебування в шлюбі, а саме - 19.04.2011 року , через місяць після їх одруження за кошти, подаровані їм на весіллі. Це підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном НОМЕР_15 автомобіля ГАЗ модель 3302 ЗНГ фургон малотонажний, відповідно до якого він зареєстрований 19.04.2011 року, а знятий з реєстрації 20.04.2013 року для реалізації. Таким чином вказаний автомобіль також був придбаний під час її перебування у шлюбі. 17.05.2012 року ними було придбано автомобіль MAN L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на частину якого в даний час вона претендує. Таким чином під час перебування в шлюбі ними було придбано два вантажних автомобіля: ГАЗ 3302 ЗНГ, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 та MAN L200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Колишній чоловік здійснив продаж двох транспортних засобів, які були придбані ним до шлюбу: ГАЗ НОМЕР_6 , 2008 року, випуску, н.з. НОМЕР_7 та автомобіль ГАЗ ВАМС ПП - 33023, 2008 року випуску, які були зняті з обліку для реалізації, відповідно 12.05.2012 року та 23.06.2012, а 23.10.2012 року, його батько придбав собі автомобіль MAH L2000 2005 року випуску відповідно до довідки №31/18/5946-Д-31 від 01.09.2017 на №б/н від 29.08.2017 року за кошти, отримані від продажу цих двох автомобілів. Зазначає, що всупереч рішенню Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.10.2017 року про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки у сумі 4000грн., щомісячно, що набрало законної сили 16.11.2017 року, відповідач не сплачує у повному обсязі визначену судом суму аліментів. Так, станом на 01.01.2018 року заборгованість відповідача по аліментам відповідно до довідки від 15.01.2018 року ГТУЮ у Сумській області за період з 28.07.2017 року по 31.12.2017 року складає 7000грн. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів ставить її у скрутне матеріальне становище, оскільки вона фактично самостійно повинна приймати участь у вихованні доньки та забезпечувати її нормальний розвиток та утримання.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали заперечення на позов, в якому зазначили, що з позовними вимогами ОСОБА_1 відповідач не погоджується в повному обсязі. Відповідно до ст.ст.70,71 СК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними та таке майно ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частин 4, 5 вказаної норми Кодексу - присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (квартиру, автомобіль, земельну ділянку) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Позивачка стверджує про те, що спірний транспортний засіб був придбаний нею та відповідачем з метою розвитку сімейного бізнесу, що не відповідає дійсності, оскільки, з 06.12.2007року ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець, взятий на облік як платник податків ДПІ у м.Суми та з моменту реєстрації здійснював діяльність, пов`язану з наданням послуг перевезення речей. Позивачка не представила суду жодних належних та допустимих доказів того, що вона була зареєстрована як підприємець з надання відповідних послуг, чи нею разом з відповідачем було створено підприємство з надання таких послуг, хоча вказаними нормами ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тим більше, спірний автомобіль МАН був придбаний відповідачем за його особисті кошти, які він отримав від продажу автомобілів «Газ» 3302 ЗНГ, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , який був знятий з обліку для реєстрації 20.04.2013 року, автомобіля ГАЗ НОМЕР_6 , 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , який 12.05.2012 року був знятий з обліку для реалізації та автомобіль ГАЗ ВАМС ПБ-33023, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_8 , який 23.06.2012 року був знятий з обліку для реалізації, а також на придбання автомобіля МАН він запозичував грошові кошти у свого партнера по бізнесу ОСОБА_7 . Також, спірний автомобіль є майном фізичної особи-підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, а тому є його особистою власністю відповідно до вимог ст.57 СК України і не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Твердження позивачки про те, що їй необхідно присудити грошову компенсацію за вартість автомобіля в розмірі 70% такої вартості обґрунтоване тим, що з нею проживає їх дитина, а розмір сплачуваних аліментів є недостатнім для її утримання, є таким, що законодавчо не обгрунтоване і не підлягає задоволенню, оскільки, відповідач, починаючи з січня 2017 року, тобто з моменту, коли сторони припинили подружнє життя, надавав допомогу на утримання дитини в добровільному порядку в розмірі 4000грн. на місяць та 09.10.2017 року Ковпаківським районним судом м.Суми винесено рішення в справі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, яким на користь позивачки з відповідача стягнуто 4000грн. аліментів на місяць на утримання дитини. Момент тимчасової державної реєстрації не може свідчити про дату придбання автомобіля. Відповідачем були використані грошові кошти для придбання автомобіля МАН від продажу автомобіля ГАЗ 330202, 2008року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , який 12.05.2012 року був знятий з обліку для реалізації та інша частина грошових коштів була запозичена у товариша. Після продажу автомобілів «Газ» 3302 ЗНГ, 2008року випуску, номерний знак НОМЕР_5 та ГАЗ ВАМС ПБ-33023, 2007року випуску, номерний знак НОМЕР_8 грошові кошти, що були запозичені були частково повернуті ОСОБА_7 , інший борг був зарахований в рахунок подальшої спільної роботи відповідача та його компаньйона, а тому твердження позивачки про те, що борг вони погашали разом, перебуваючи в шлюбі, не відповідає дійсності, оскільки, позивачка навіть не зазначає, яку суму грошових коштів було запозичено та яким чином повертався борг. Також, спірний автомобіль є майном фізичної особи-підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, а тому є його юобистою власністю відповідно до вимог ст.57 СК України і не є об`єктом спільною сумісної шасності подружжя, яке підпадає під регулювання ст.ст.60,61 СК України, оскільки, належність тайна до спільною сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом його придбання під гас шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна, тобто позивачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що джерелом набуття спірного автомобіля є спільні сумісні кошти подружжя. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України в справі №6-79цс13. Таким чином, купуючи під час шлюбу рухоме майно як фізична особа-підприємець для здійснення підприємницької діяльності не за спільні кошти подружжя, ОСОБА_3 діяв виключно як власник цього майна й суб`єкт господарювання в процесі здійснення ним господарської діяльності. Спірний автомобіль MAN був придбаний за суму близько 20000дол.США.

Ухвалою суду від 05.10.2017 року були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб MAN, модель L 200, тип фургон-С, номер шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, дата реєстрації 17.05.2012 року із забороняю зняття його з обліку, зміною реєстрації або дарування третім особам.

Ухвалою суду від 12.04.2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони використання транспортного засобу з комерційною метою.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року у справі була призначена судова автотоварознавча експертиза для визначення ринкової вартості автомобіля марки MAN, модель L 200, тип фургон-С, номер шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску.

Ухвалою суду від 27.12.2018 року клопотання представника відповідача про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 02.07.2019 року відмовлено в затвердженні мирової угоди, укладеної 13.05.2019 року, між сторонами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлено, що з 05.03.2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9 т.1). Від шлюбу сторонни мають малолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10 т.1).

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.10.2017 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 4000грн. щомісячно (а.с.66-67 т.1).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статі 60, 61 СК України).

Конструкція норми свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 57 СК України передбачено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Під час перебування в шлюбі був придбаний автомобіль марки МАN, модель L200, тип фургон-С, номер шасі: НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , 2005 року випуску. 17.05.2012 року автомобіль був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.16-17 т.1).

Суд відхиляє звіт про оцінку транспортного засобу від 29.08.2017 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 , згідно з яким ринкова вартість автомобіля MAN н.з. НОМЕР_2 , становить 51327грн. (а.с.78-79 т.1). Оцінювачем ОСОБА_8 при визначенні ринкової вартості автомобіля використовувалася середня ринкова ціна транспортного засобу - 143560грн. за інформацією з довідкової літератури. В звіті про оцінку транспортного засобу не надано обґрунтування середньої ринкової ціни (середньої ціни продажу ідентичного по моделі, року виготовлення транспортного засобу), відсутній розрахунок вартості відновлювального ремонту, який враховується при визначенні ринкової вартості спірного автомобіля.

Згідно з висновком №001/2018 від 22.06.2018 року судової автотоварознавчої експертизи (а.с.175-221 т.1) ринкова вартість автомобіля MAN L200, 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_2 станом на час проведення експертизи становить 316198грн.

Судовий експерт Варуха В.О. пояснив, що при проведенні експертизи він керувався Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5, іншими нормативно-правовими актами, зокрема, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фондом державного майна України 24.11.2003 року.

Висновок експерта містить посилання, коли проводилось дослідження автомобіля і зазначено, що при огляді автомобіля були присутні сторони - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Експертом визначалася вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень, оскільки автомобіль мав шини, які потребували заміни. Тому була розрахована вартість відновлювального ремонту на заміну автошин, яка визначена в сумі 25491грн.44коп. Вартість відновлювального ремонту використовувалася для коригування ринкової вартості автомобіля. Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів неможливо визначити ринкову вартість автомобіля без розрахунку вартості відновлювального ремонту. В формулі визначення вартості відновлювального ремонту Сврз експерт приймає коефіцієнт фізичного зносу як такий, що дорівнює «0» і відповідно визначає вартість відновлювального ремонту в сумі 25491,44грн. Втрата товарної вартості дорівнює «0», оскільки строк експлуатації транспортного засобу 12,83 років, отже перевищує 4-и роки, фактичний пробіг не перевищує більш ніж у два рази нормативний, не враховуються умови, що відповідають п.8.6.2 Методики, тому втрата товарної вартості дорівнює «0». Отже, описка «перевищує 7 років» замість правильного «перевищує 4-и роки» не впливає на результат, втрата товарної вартості дорівнює «0».

На сторінці 15 висновку судовий експерт Варуха В.О. помилково зазначив про дату оцінки 08.09.2015 року, дата оцінки 19.06.2018 року. Була встановлена наявність однієї пропозиції до продажу ідентичних досліджуваному КТЗ в Сумському регіоні в розмірі 15000дол.США, що відповідає рівню середньої вартості пропозиції в Україні. Таблиця 2.7.1 відображена на сторінці 14 висновку експерта, де викладено дослідження транспортних засобів. На аркуші висновку 13 при визначенні середньої вартості пропозиції до продажу ідентичного транспортного засобу в знаменнику помилково зазначена цифра «7» замість цифри «6» ( в таблиці 2.7.3 викладено 6 пропозицій), але результат розрахунку зазначений правильно 14400дол.США. При визначенні середньої вартості пропозиції до продажу ідентичного транспортного засобу в знаменнику помилково зазначена цифра «7» замість цифри «6» ( в таблиці 2.7.3 викладено 6 пропозицій), але результат розрахунку зазначений правильно 14400дол.США. Відповідно до ст.239 ЦПК України експерт надав письмові роз`яснення і доповнення до висновку експерта в тій частині висновку експерта, де були допущені описки (а.с.5-6 т.2).

Судова автотоварознавча експертиза є належним, допустимим доказом щодо визначення ринкової вартості спірного транспортного засобу.

Свідок ОСОБА_9 - матір відповідача пояснила, що її син продав два автомобіля ГАЗель та придбав автомобіль MAN. Цей автомобіль був придбаний за час шлюбу. До укладення шлюбу син їздив на заробітки в Англію і за ці кошти придбав два автомобіля ГАЗель. ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю в сфері перевезення вантажів. Автомобіль MAN придбаний за кошти від продажу автомобілів ГАЗель і її син взяв в позику кошти у ОСОБА_7 Автомобілі ГАЗель були продані за 9-10 тис.дол. США і за 7000дол. США. Скільки коштів син взяв в позику у ОСОБА_7 їй невідомо. ОСОБА_3 самостійно погашав борг з своїх коштів. Автомобіль MAN працює на «Новій пошті». Автомобіль MAN був придбаний сином за власні кошти. Під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 придбали легковий автомобіль, але він був оформлений на матір позивачки. Певний час близько трьох місяців вона перебувала в Росії, але коли саме не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_7 - друг ОСОБА_3 пояснив, що в 2012 році ОСОБА_3 попрохав у нього в борг 1000 дол.США на придбання автомобіля MAN. ОСОБА_3 повертав поступово. 500 дол. США ОСОБА_3 повернув йому готівкою, а 500 дол. США було погашено в рахунок взаємних зобов`язань. Борг повернув протягом 6 місяців чи одного року, точно зазначити не може. Отримання боргу не оформлялося розпискою. Під час навчання ОСОБА_3 їздив на заробітки до Англії і за ці кошти придбав два автомобіля ГАЗель. Після продажу двох автомобілей ГАЗель ОСОБА_3 купив автомобіль MAN. Йому про це повідомив ОСОБА_3 . ОСОБА_3 займається підприємницькою діяльністю у сфері перевезень вантажів. В нього не брав ОСОБА_3 кошти в борг в сумі 3000 чи 7000 дол.США.

Свідок ОСОБА_10 - друг ОСОБА_3 пояснив, що під час навчання ОСОБА_3 в університеті останній їздив на заробітки за кордон і згодом за ці кошти придбав два автомобіля ГАЗель. Йому відомо, що ці автомобілі були продані та придбаний автомобіль MAN. Певна сума коштів була запозичена відповідачем. Він не знає, за яку суму були продані автомобілі і за яку суму придбаний MAN. ОСОБА_3 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, його дружина не приймала участі в підприємницькій діяльності.

Відповідач ОСОБА_3 стверджує, що автомобіль був придбаний за його особисті кошти від реалізації автомобілів, які йому належали особисто, і частково кошти були запозичені у ОСОБА_7 . В запереченні на позовну заяву (а.с.59-61 т.1) представник відповідача стверджує, що автомобіль MAN був придбаний відповідачем за кошти від продажу автомобілів ГАЗ 3302 ЗНГ, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_5 , автомобіля ГАЗ 330202 н.з. НОМЕР_7 , та автомобіль ГАЗ ВАМС ПБ-33023 н.з. НОМЕР_8 та запозичені у ОСОБА_7 кошти. В письмовому запереченні представника ОСОБА_3 на відповідь (а.с.123-126 т.1) стверджується, що відповідачем були використані грошові кошти для придбання автомобіля MAN від продажу автомобіля ГАЗ 330202, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_7 , який 12.05.2012 року був знятий з реалізації та інша частина грошових коштів була запозичена у друга.

Допитані судом свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 стверджували, що автомобіль MAN був придбаний за кошти від реалізації двох автомобілів ГАЗель, які належали ОСОБА_3 , і за запозичені кошти. Свідок ОСОБА_7 вказував, що в нього було взято в позику ОСОБА_3 1000 дол.США для придбання спірного автомобіля.

Отже, два письмових заперечення представника відповідача, де стверджується про продаж ОСОБА_3 то трьох автомобілів, то одного автомобіля ГАЗель для придбання автомобіля MAN протирічать один одному та суперечать показанням свідків.

Позивач ОСОБА_1 стверджувала, що у ОСОБА_7 були запозичені кошти в сумі 5000дол.США чи 7000дол.США для придбання спірного автомобіля, без оформлення письмової розписки чи договору. Відповідач ОСОБА_3 в письмових запереченнях не вказав конкретну суму, яка була взята в позику у ОСОБА_7 . При допиті як свідка ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 взяв у нього в позику 1000дол. США для придбання спірного автомобіля без письмового договору про надання коштів в борг.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, у розумінні норм ч. 1 ст. 218 ЦК України, ч. 2 ст. 78 ЦПК України показання свідка ОСОБА_7 у даному випадку не є належним доказом в підтвердження суми коштів, які були запозичені для придбання автомобіля. Письмові докази (розписка чи договір позики) в підтвердження суми коштів, які були взяті в борг у ОСОБА_7 сторонами суду не надані.

ОСОБА_3 стверджує, що спірний автомобіль є майном фізичної особи-підприємця, яке придбане та використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, тому є його особистою власністю.

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою урегульовані главою 5 ЦК України. Згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Відповідач ОСОБА_3 дійсно є фізичною особою-підприємцем з грудня 2007 року (а.с.62-63 т.1), здійснює підприємницьку діяльність у сфері вантажних перевезень, для цієї діяльності використовує спірний автомобіль MAN.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підтвердили, що спірний автомобіль MAN використовується для перевезень вантажів.

Відповідачем ОСОБА_3 не надані докази, що спірний автомобіль MAN н.з. НОМЕР_2 був придбаний виключно за його кошти, в тому числі і від здійснення підприємницької діяльності. В матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_3 отримував дохід від здійснення підприємницької діяльності.

Як вбачається з довідки територіального сервісного центру №5946 МВС в Сумській області (а.с.65 т.1) за час перебування в шлюбі за ОСОБА_3 були зареєстровані 17.05.2012 року - автомобіль МАN, модель L200, р.н. НОМЕР_2 та 30.07.2011 року - автомобіль ГАЗ 3302 ЗНГ 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_5 .

Автомобіль ГАЗ 3302 ЗНГ 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_5 був придбаний сторонами під час шлюбу, реєстрація автомобіля відбулася 30.07.2011 року. Докази, що цей транспортний засіб був придбаний за кошти, які є особистою приватною власністю ОСОБА_3 чи за кошти відповідача від здійснення підприємницької діяльності в матеріалах справи відсутні.

До укладення шлюбу за відповідачем ОСОБА_3 були зареєстровані 08.10.2008 року - автомобіль ГАЗ 330202, н.з. НОМЕР_7 та 27.11.2007 року - автомобіль ГАЗ ВАМС ПБ-33023, н.з. НОМЕР_8 (а.с.65 т.1).

В матеріалах справи відсутні докази щодо сум доходів, які отримував відповідач ОСОБА_3 від здійснення підприємницької діяльності, які б були спрямовані на придбання спірного автомобіля МАN, модель L200, р.н. НОМЕР_2 .

Сторонами не надані письмові докази, які б підтверджували, за якою ціною був придбаний автомобіль MAN в 2012 році. Позивач ОСОБА_1 стверджувала, що вартість автомобіля становила близько 16-17 тис. дол. США в 2012 році, відповідач ОСОБА_3 зазначив про вартість автомобіля близько 20тис. дол.США. В п.2.7.4 висновку експерта на а.с.182 зазначено, що на дату оцінки середня вартість пропозиції такого автомобіля становить 15000дол. США. З наданих пояснень сторін та доказів у справі суд дійшов висновку, що вартість автомобіля MAN становила в доларовому еквіваленті 17000дол.США станом на час придбання.

Автомобіль ГАЗ ВАМС ПБ-33023, н.з. НОМЕР_8 , який належав особисто ОСОБА_3 , придбаний останнім до шлюбу, був знятий з обліку для реалізації 23.06.2012 року. Автомобіль ГАЗ 3302 ЗНГ 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_5 , який був придбаний сторонами під час шлюбу, був знятий з обліку для реалізації 20.04.2013 року.

Отже, автомобілі ГАЗ 3302 ЗНГ н.з. НОМЕР_5 , який був придбаний сторонами під час шлюбу, та автомобіль ГАЗ ВАМС ПБ-33023 н.з. НОМЕР_8 , який належав ОСОБА_3 особисто, були зняті з обліку для реалізації після придбання спірного автомобіля MAN н.з. НОМЕР_2 , який був зареєстрований в травні 2012 року. Таким чином, кошти від продажу автомобілів ГАЗ 3302 ЗНГ н.з.НОМЕР_5 та ГАЗ ВАМС ПБ-33023 н.з. НОМЕР_8 не були використані для придбання автомобіля MAN н.з. НОМЕР_2 .

Договори купівлі-продажу автомобілів сторонами у справі не надані, ОСОБА_3 не підтвердив, що були такі письмові договори.

З довідки територіального сервісного центру №5946 (а.с.65 т.1) вбачається, що 12.05.2012 року був знятий з обліку для реалізації автомобіль ГАЗ 330202 н.з. НОМЕР_7 , який належав ОСОБА_3 до укладення шлюбу. Отже, для придбання автомобіля MAN були використані кошти від продажу автомобіля ГАЗ 330202 н.з. НОМЕР_7 , який був в особистій приватній власності ОСОБА_3

Використання коштів від продажу автомобіля ГАЗ н.з. НОМЕР_7 для придбання спірного автомобіля підтвердили допитані судом свідки.

Аргументи позивача ОСОБА_1 , що кошти від продажу автомобіля ГАЗ н.з. НОМЕР_7 були передані відповідачем своєму батьку для придбання автомобіля МAN в жовтні 2012 року, доказами не підтверджені.

Щодо ціни продажу автомобіля ГАЗ н.з. НОМЕР_7 , який належав особисто ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_3 доказів не надав, письмовий договір купівлі-продажу не укладався. Позивач ОСОБА_1 стверджувала про продаж автомобіля ОСОБА_3 за ціною близько 4500 дол.США, свідок ОСОБА_9 вказувала про продаж цього автомобіля за 7000 дол.США. З таких пояснень сторін та показань свідків, суд дійшов висновку, що автомобіль ГАЗ н.з. НОМЕР_7 був проданий за 5000дол.США і відповідно ця сума коштів була витрачена для придбання спірного автомобіля MAN.

Отже, у вартості автомобіля MAN (17000дол.США) закладені кошти, які належали ОСОБА_3 особисто від продажу автомобіля ГАЗ н.з. НОМЕР_7 в сумі 5000дол.США, що становить 29/100 від вартості автомобіля MAN (17000дол.США). При визначенні частки судом враховувалася вартість автомобіля в доларах США, оскільки сторони посилалися на ціну автомобіля в іноземній валюті - доларах США, а також зміна курсу гривні до долара США на час визначення вартості автомобіля за висновком експерта у порівнянні з 2012 роком, коли був придбаний автомобіль.

Виходячи з ринкової вартості спірного автомобіля за висновком експерта - 316198грн., 29/100 становить 91697,42грн. (316198х29/100).

Інша частка - 71/100 вартості автомобіля MAN - 224500,58грн. (316198х71/100) становлять спільні кошти подружжя для придбання спірного автомобіля, оскільки не встановлено, що в його придбання були вкладені кошти, які б належали ОСОБА_3 особисто на праві власності чи кошти від здійснення відповідачем підприємницької діяльності.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

В постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі №664/340/16-ц викладений висновок, що оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного із подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку в спільному майні, касаційний суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, де про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Отже, норми ч.5 ст.71 КК України підлягали б застосуванню в тому випадку, якби відповідач ОСОБА_3 звертався з вимогами до ОСОБА_1 про припинення права на частку в спільному майні.

Суд згідно з ч.ч.2, 3 ст.70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, який вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Проживання дитини з позивачем та поточна заборгованість відповідача зі сплати аліментів в межах двох місяців не є підставою для збільшення частки одного подружжя в майні. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 4000грн. щомісячно є достатнім для забезпечення розвитку дитини.

За викладених обставин, суд не вбачає підстав для збільшення частки позивача ОСОБА_1 до 70% при визначенні суми грошової компенсації. Ѕ частка від 71/100 вартості автомобіля 224500,58грн. становить 112250грн. 29коп.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 112250грн.29коп. грошової компенсації вартості транспортного засобу MAN модель L 200 р.н. НОМЕР_2, 2005 року випуску, дата реєстрації 17.05.2012 року.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1500грн., а виходячи з вимог щодо стягнення 70% грошової компенсації та вартості транспортного засобу - 316198грн., повинна була сплатити судовий збір з суми 221338,6грн. в сумі 2213,39грн. (сума недоплати судового збору становить 713,38грн.) Суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 713,38грн. судового збору і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1122,50грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_14 ) 112250грн.29коп. грошової компенсації вартості транспортного засобу MAN модель L 200 р.н. НОМЕР_2, 2005 року випуску, дата реєстрації 17.05.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1122грн.50коп. в відшкодування судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 713,38грн. судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко