Справа №2-944/10
Провадження № 4-с/398/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Данильчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання бездіяльності Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), неправомірною.

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист №2-944/10, виданий 17.05.2010 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до їх повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочавши стягнення з 27.04.2010 року. На виконання зазначеного виконавчого листа, 30.07.2010, державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби, відкрито виконавче провадження ВП №21421762. Зазначає, що з часу відкриття виконавчого провадження і по день подання скарги на бездіяльність, тобто майже 10 років, боржником жодного разу не сплачено аліменти на утримання дітей. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 , сукупна заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дітей, складає 168674, 81 грн. Крім того, зазначає, що з 2010 року постійно проживає на території Кіровоградської області, проте декілька разів особисто відвідувала Києво-Святошинський відділ ДВС з метою отримання інформації про стан виконавчого провадження. Кожного разу державний виконавець повідомляв її про те, що боржник офіційно не працевлаштований, тому розмір аліментів нараховується за середньостатистичною заробітною платою у місцевості та стягнення не проводиться у зв`язку з відсутністю доходу. При цьому заходів до пошуку майна боржника та звернення стягнення на це майно, державним виконавцем не вжито. Така бездіяльність державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М. призвела до порушення права дітей на утримання з боку батька та рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, гарантований законодавством. Тож, просить визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною.

Державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно ч.2 ст. 450 ЦПК неявка осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням того, що державний виконавець був повідомлений про розгляд справи, а тому мав можливість подати докази про вжиття достатніх, ефективних заходів для своєчасного примусового виконання виконавчого документу, проте таких доказів до суду першої інстанції ним не подано, також на вимогу суду матеріали виконачого провадження останнім не надано, суд дійшов наступного висновку.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.05.2010 року, у цивільній справі №2-944/10, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позовні вимоги позивача задоволено. З ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину до повноліття доньки ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , потім по ј частині щомісячно з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розпочавши стягнення з 27.04.2010 року. На виконання вказаного рішення Знам`янським міськрайонний судом Кіровоградської області 27.05.2010 видано виконавчий лист №2-944/10. Зазначений виконавчий лист пред`явлено на примусове виконання до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області, за місцем проживання боржника на території району.

З матеріалів справи №2-944/10, вбачається, що 03.07.2019 начальник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа №2-944/10 у виконавчому провадженні №21421762, у зв`язку з його втратою при передачі іншому виконавцю.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.07.2019 (Провадження №6/389/35/19) заяву про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. 08.08.2019 ОСОБА_1 отримала дублікат виконавчого листа, який звернуто до стягнення за місцем проживання боржника.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість ОСОБА_2 станом з 01.01.2011 по 28.02.2018, становить 122917,31 грн.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.03.2020 Києво-Святошинський районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зобов`язано надати суду оригінал виконавчого провадження (ВП №21421762) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.05.2010 року (Справа №2-944/10), а вразі відсутності можливості надати оригінал виконавчого провадження, надати суду належним чином завірену копію останнього. Однак, ухвалу суду про витребування доказів не виконано. Будь-яких відповідей чи пояснень з приводу витребуваних доказів, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про суттєву і невиправдану затримку, з якою проводилися зазначені виконавчі дії, що суперечить встановленим п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Проте, у зв`язку з ненаданням для огляду в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження, суд позбавлений можливості встановити будь-які обставини здійснення виконання у виконавчому провадженні №21421762.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У справі "Войтенко проти України" (рішення від 29 червня 2004 року) Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1.

Також суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447- 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Л.М., яка полягала у порушенні розумного строку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №21421762.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області Ябчик Н.М.