Справа № 658/2926/19
(провадження № 2/658/202/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Терещенко О.Є.

при секретарі Оніщенко Л.В.

за участю представника позивача - адвоката Борко А.Л.

представників відповідача ОСОБА_2., ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Акант», ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Акант», ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору міни земельних ділянок від 23.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І., позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 12,94 га, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області, кадастровий номер :07:005:0019.

При оформленні вищевказаного договору позивачу стало відомо про перебування земельної ділянки, площею 12,94 га у користуванні ФГ «Акант», на підставі договору оренди строком на 24 роки.

Для з`ясування умов оренди позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідачів з повідомленням про зміну власника земельної ділянки, вимогою надати йому копію договору оренди, пропозиціями приведення договору у відповідність чинному законодавству та переоформлення його з позивачем, як з новим власником.

Зазначає, що відповідач використовує земельні ділянки не за цільовим призначенням, що призведе до погіршення орендарем корисних властивостей орендованої земельної ділянки.

Крім того вказав, що в копії договору, яка знаходиться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не можливо розібрати текст, щоб визначити його умови, строк дії договору, визначити сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, умови індексації, форми внесення та порядку перегляду орендної плати, що є істотними умовами договору оренди землі, та є підставою для визнання його недійсним та укладені під впливом помилки.

Просить договір оренди земельної ділянки, загальною площею 12,9410 га, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області, з цільовим призначенням земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:005:0019, зареєстрований Музиківською сільською радою Білозерського району Херсонської області 16 березня 2018 року, строком на 24 роки, визнати недійсним.

Ухвалою судді Каховського міськрайонного суду Херсонській області від 19.08.2019 року відкрито провадження у вказаній справі.

15.10.2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ФГ «Акант» - ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Борко А.Л. заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та додатково пояснив, що є обґрунтовані сумні у бажані ОСОБА_3 укласти договір оренди на 24 роки та можливість фізично укласти цей договір на строк більше ніж 1 рік у зв`язку з наявністю в неї захворювання. Також в порушення умов п. 4.7 договору оренди відповідач не повідомив позивача про місце виплати орендної плати, а тому порушив права, свободи та інтереси позивача. На момент закінчення розгляду справи позивачем було встановлено нецільове використання частини земельної ділянки без повідомлення власника про такі дії. Наполягав на повному задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив, відповідно до якого вважає, що договір оренди земельної ділянки укладений відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та містить всі істотні умови на відсутність яких посилається позивач. Вважає, що позивач маніпулюючи тлумаченням пункту оспорюваного договору, вводить суд в оману, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному об`ємі.

Представник відповідача ФГ «Акант» - Помазнюк В.В. позовні вимоги не визнав, підтримав відповідача ОСОБА_4 , у задоволені позовних вимог просив відмовити у повному об`ємі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_1 у якості правової підстави для задоволення цієї вимог посилався на та, що при укладені договору оренди не були погоджені всі істотні умови, передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, не було досягнуто згоди щодо строку дії договору, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, умови індексації, форми внесення та порядку перегляду орендної плати.

Судом встановлено, 23.08.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір міни земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І., за яким ОСОБА_3 міняє належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 12,9410 га, що знаходиться на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області, кадастровий номер :07:005:0019 на земельну ділянку, загальною площею 0,01 га, розташовану на території Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області, кадастровий номер :02:001:0781, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 8 вищевказаного договору міни приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. позивача було повідомлено про те, що земельна ділянка, яка належала ОСОБА_3 перебуває у використанні (оренді) у Селянського фермерського господарства «Акант» та це право зареєстровано виконавчим комітетом Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області 16.03.2018 року, строком на 24 роки.

Підтверджується наявними у справі доказами, що у договорі оренди земельної ділянки від 02 березня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та селянським фермерським господарством «Акант» в особі голови Памазнюка В.А. сторонами обумовлено строк дії договору, розмір і порядок виплати орендної плати, умови використання земельної ділянки, умови і строки передачі земельної ділянки, умови повернення земельної ділянки, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, права та обов`язки сторін договору, ризики випадкового знищення або пошкодження об`єкта оренди чи його частини, умови страхування об`єкту оренди, порядок внесення змін до умов договору і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору та його прикінцеві положення щодо набрання ним чинності та державної реєстрації.

Відповідно до п. 3 договору оренди строк дії даного договору був закріплений на період 24 роки.

У пункті 5 договору, в умовах використання земельної ділянки сторонами договору обумовлено, що земельна ділянка передається для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з цільовим призначення, умовою збереження стану об`єкта оренди: земельна ділянка повинна бути збережена у стані не гіршому, ніж той, в якому вона була передана в оренду, з урахуванням нормального зносу.

Ряд положень договору, зокрема, пункти 9, 13 договору гарантують та забезпечують належне використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення та обов`язок орендаря не погіршувати якості земельної ділянки, нести відповідальність за погіршення її корисних властивостей, пов`язаних із зміною її стану, а також за пошкодження або знищення об`єкта оренди - землі.

Відповідно до пункту 12 п.п. 12.6 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Згідно з ч.1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною четвертою ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За таких обставин, доводи позивача, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки не містить усіх, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», істотних умов, зокрема, не було досягнуто згоди щодо строку дії договору, не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини, умови індексації, форми внесення та порядку перегляду орендної плати є безпідставними та спростовуються змістом договору оренди.

З доводами представника позивача щодо укладення договору під впливом помилки, суд не може погодитися, з огляду на нижче наведене.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності волевиявлення ОСОБА_3 при укладенні договору оренди землі, обману з боку відповідача, чи неналежного використання та погіршення корисних властивостей земельної ділянки.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд враховує, що в даному випадку оспорюваний договір містить усі істотні умови, що вбачається з його змісту та відповідає вимогам ч. 1 ст. 15 Закону України « Про оренду землі», також не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо відсутності волевиявлення ОСОБА_3 при укладенні договору оренди землі, укладення договору орнеди землі під впливом помилки та неналежного використання та погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, а тому відсутні підстави для визнання цього договору недійсним.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 76, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 -266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до фермерського господарства «Акант», ОСОБА_2 про визнання договору оренди недійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. Є. Терещенко