Справа № 265/5113/20
Провадження № 2/265/1432/20
УХВАЛА

07 серпня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, Козлов Д. О., розглянувши матеріали справи № 265/5113/20 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

6 серпня 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Натомість, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов є таким, що не може бути прийнятий до розгляду Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, виходячи з наступного вмотивування.

Так за п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд зазначає, що за п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У Розділі 6 ЦПК «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» передбачено застосування судом тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ст. 441).

Так на підставі ч. 1, 4, 5 ст. 441 ЦПК тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Отже, аналізуючи перелічені норми, суд зауважує, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення на підставі за поданням державного або приватного виконавця в рамках виконавчого провадження в разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. При цьому боржник в разі незгоди із ухвалою суду про покладення на нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України має право звернутись до суду із відповідною заявою в порядку ч. 5 ст. 441 ЦПК.

В свою чергу згідно із п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, яка направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку для її скарження, якщо воно не було оскаржено. У разі ж оскарження такої постанови, якщо її не скасовано, вона підлягає виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

За ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так на підставі норм ч. 1 ст. 447, ч. 1 ст. 448, п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК, що містяться у Розділі 7 ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Суд зауважує, що з аналізу наведених положень закону вбачається, що державний виконавець в разі наявності боргу зі сплати аліментів може на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, яку в разі незгоди із нею боржник має право оскаржити до суду шляхом подання скарги в порядку, передбаченому Розділом 7 ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Натомість, як вбачається з позову ОСОБА_1 та доданих до нього матеріалів, боржник звернувся до суду із позовною заявою, оскаржуючи постанову державного виконавця від 29 грудня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, посилаючись при цьому на положення ч. 5 ст. 441 ЦПК, які передбачають порядок розгляду заяви боржника про скасування ухвали про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, яка винесена судом.

В той же час на підставі положень Розділу 7 ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Устинович Д. А. в разі незгоди із постановою державного виконавця від 29 грудня 2018 року має право звернутись до суду з відповідною скаргою, а не позовом.

Враховуючи наведене вмотивування, позов ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, внаслідок чого у відкритті провадження по ньому слід відмовити.

За ч. 3 ст. 186 ЦПК до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст. 186 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України відмовити.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись до суду з відповідною скаргою в порядку Розділу 7 ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 7 серпня 2020 року.

Суддя