У Х В А Л А

06 серпня 2020 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6208/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва

в складі судді Журибеди О.М.

від 29 серпня 2019 року

у справі №363/938/18 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про стягнення боргу за розпискою,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач, діючи через свого представника ОСОБА_2 , подала до суду апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2020 року залишено без руху апеляційну скаргу з наданням строку для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. Згідно ухвали суду скаржнику необхідно було надати докази сплати судового збору у порядку та розмірі, визначених діючим законодавством, а також докази на підтвердження повноважень представника.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали від 10.03.2020 отримана ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 - 14.03.2020 (а.с. 126-127).

Разом з тим, вимоги, вказані в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху не виконано та не усунуто недоліки у встановлений судом строк.

Із клопотання про продовження строку для усунення недоліків ОСОБА_1 до суду не зверталася.

Оскільки скаржником не усунуто недоліки, то апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Крім того слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимоги суду про надання доказів сплати судового збору у визначених законом порядку та розмірі та доказів на підтвердження повноважень представника скаржника не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 357 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва 29 серпня 2019 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик