__________________________________________________________________________________________________________________Справа № 947/1503/20
Провадження № 2-о/947/75/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевої О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту смерті на окупованій території.

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити факт смерті чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво, який мешкав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; визначити датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті - м. Єнакієво, Донецької області. Встановлення вищеназваного факту, що має юридичне значення, заявниці потрібно для оформлення свідоцтва про смерть в установленому законом порядку, отримання допомоги на поховання та оформлення спадкових справ для отримання спадщини.

Заявниця до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відділу ВДРАЦС у м. Одесі до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення заяви залишила на розсуд суду.

Суд вивчив надані до заяви документи і встановив наступне:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав і мав реєстрацію за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник зазначила, що ОСОБА_2 доглядав свою матір, яка хворіла і за станом здоров`я виїхати з тимчасово окупованої території не мала можливості, у зв`язку з чим змушений був залишитися на окупованій території.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Смерть ОСОБА_2 засвідчив лікар КЛПУ «Міська лікарня» №1 м. Єнакієво», «Донецької народної республіки» - ОСОБА_3 , причиною смерті зазначено «струс головного мозку, субдуральне крововиявлення», що сталася внаслідок отриманих травм після дорожньо-транспортної пригоди. 10.07.2018 року КЛПУ «Міська лікарня» №1 м. Єнакієво», «Донецької народної республіки» видана довідка №642 про причину смерті, засвідчена печаткою медичного закладу «Донецької Народної Республіки» та видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , актовий запис №1118 Єнакієвського міського відділу запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 10.07.2018 року, засвідчене печаткою «Донецької Народної Республіки».

Відділом ДРАЦС у м. Одесі в оформленні і видачі свідоцтва про смерть на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , Єнакієвського міського відділу запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 10.07.2018 року, засвідченого печаткою «Донецької Народної Республіки» та довідки про смерть ОСОБА_2 від 10.07.2018 року №642 - відмовлено, посилаючись на положення чинного законодавства України про нелегітивність «Донецької народної республіки». У зв`язку з відсутністю можливості у законний спосіб отримати свідоцтво про смерть чоловіка, ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 посилалася на такі докази: копію громадянських паспортів, довідку про смерть №642 від 10.07.2018 р., лист-відповідь Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 10.07.2018 року серії НОМЕР_1 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .

При наведених обставинах суд вважає заяву ОСОБА_1 підлягаючою задоволенню з таких підстав:

Згідно до ст. 316 ч.1 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Зокрема ч.1 ст. 317 ЦПК України передбачено, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЧЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

За положеннями ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Заявниця ОСОБА_1 є громадянкою України, відповідно довідки від 23.10.2019 року №5106- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, проживає тимчасово в АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_2 також був громадянином України та перебував на тимчасово окупованій території України - в м. Єнакієво, Донецької області де помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було видано органом державної влади ДНР свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , Єнакієвського міського відділу запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки від 10.07.2018 року, засвідчене печаткою «Донецької Народної Республіки» та довідку про смерть ОСОБА_2 від 10.07.2018 року №642, засвідчену печаткою «Донецької Народної Республіки».

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» таке свідоцтво про смерть не є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_2 . Вказана обставина унеможливлює оформлення необхідних документів для заявниці.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.ст.ст.263-265, 315, 317, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво, Донецької області, який мешкав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити датою смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті м. Єнакієво.

Допустити негайне виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через-суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації смерті особи.

Суддя Калашнікова О. І.