ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року місто Маріуполь

справа № 223/600/15-ц

провадження № 22-ц/804/569/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Лісового О.О.

суддів Баркова В.М., Мироненко І.П.

секретар судового засідання Сікори М.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області у складі судді Яненко Г.М. від 21 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

В червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про поворот виконання заочного рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 18 грудня 2015 року, ухваленого у справі №223/600/15-ц (провадження № 2/223/245/2015) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування заяви зазначила, що вказане заочне рішення за її заявою скасовано ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 13 грудня 2017 року, справу було призначено до розгляду.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 травня 2019 року позовні вимоги за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 сума заборгованості за кредитним договором. В задоволенні вимог заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 відмовлено. Судове рішення не оспорено та набуло чинності.

В той самий час, на виконання заочного рішення від 18 грудня 2015 року було видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження і в межах виконавчого провадження № 52016891 від 16 листопада 2016 року Державною виконавчою службою з ОСОБА_2 утримано 20858,90 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Заявник просила суд допустити поворот виконання заочного рішення суду від 18 грудня 2015 року шляхом повернення їй стягнутих грошових сум, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 раніше стягнутих з неї у порядку виконавчого провадження кошти у сумі 25858,90 грн.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року заяву про поворот виконання рішення задоволено частково. В порядку повороту виконання заочного рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 18 грудня 2015 року у справі №223/600/15-ц (провадження № 2/223/245/2015) зобов`язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299) повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 грн. 90 коп. В задоволенні вимог про повернення 5000 грн. відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що заочним рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 18 грудня 2015 року, ухваленого у справі №223/600/15-ц (провадження № 2/223/245/2015) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі від 13 лютого 2007 року в розмірі 987990,99 грн. та судовий збір у сумі 1827,00 грн.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 13 грудня 2017 року заочне рішення від 18 грудня 2015 року було скасовано, справу було призначено до розгляду. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 травня 2019 року позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 сума заборгованості за кредитним договором. В задоволенні решти вимог судом було відмовлено. Дане рішення суду не було оскаржено та набрало законної сили.

25 серпня 2016 року постановою в.о. начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження.

22 лютого 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що заочне рішення суду, на виконання якого з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були солідарно стягнуті грошові кошти, було скасовано та в подальшому винесено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором лише з ОСОБА_1 , суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про поворот виконання заочного рішення від 18 грудня 2015 про стягнення боргу за кредитним договором.

Доказів стягнення за судовим рішенням (25858,90-20858,90) 5000 грн. суду надано не було, тож у задоволенні вимог у цій частині судом першої інстанції було відмовлено.

У апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду представником позивача - АТ КБ «ПриватБанк», просить частково скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволені заяви про поворот виконання рішення суду в повному обсязі. В частині відмови у поверненні 5 000 грн. позивач просить ухвалу суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Судом першої інстанції не враховано, що доказів отримання саме банком стягутих сум не надано, тож порушено вимоги ст. 444 ЦПК України.

Від заявника ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та розглянути справу без її участі.

Від адвоката ОСОБА_2 . - Крохмальової Л.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБапнк», в якій вона зазначає про безпідставність апеляційної скарги та наполягає на залишенні оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без змін.

До судового засідання представник банку та ОСОБА_2 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За правилами ст.ст. 368, 369 ЦПК України апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 18 грудня 2015 року (т.1, а.с.103), ухваленого у справі №223/600/15-ц (провадження № 2/223/245/2015) за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі від 13 лютого 2007 року в розмірі 987990,99 грн. та судовий збір у сумі 1827,00 грн.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 13 грудня 2017 року (т.2, а.с.25) заочне рішення від 18 грудня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 травня 2019 року (т.3, а.с.6-11) позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором. В задоволенні решти вимог судом було відмовлено. Дане рішення суду не було оскаржено та набрало законної сили.

25 серпня 2016 року постановою в.о. начальника Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження (т.1, а.с.205).

Згідно постанови старшого державного виконавця ВДВС Вугледарського МУЮ від 16 листопада 2016 року (т. 2, а.с.187) з заробітної плати заявника ОСОБА_2 ТОВ «ОККО-СХІД» з грудня 2016 року по січень 2018 року утримано 20 858 грн. 90 коп. за виконавчим провадженням №52016891 від 16 листопада 2016 року (т.2, а.с.184).

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_2 - Крохмальову Л.П. , яка заперечувала проти апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно частини 5 статті 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно частини 6 статті 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13- рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Повно та всебічно дослідивши вимоги заяви ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що судом першої інстанції під час скасування заочного рішення № 223/600/15-ц не було вирішено питання про поворот виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених положеннями статті 444 ЦПК України, для задоволення вимог заяви ОСОБА_2 та стягнення зі АТ КБ «ПриватБанк» на її користь сплаченої раніше грошової суму в розмірі 20 858 грн. 90 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не підтверджено належними доказами стягненя з неї заборгованості саме на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є необґрунтованими.

В частині відмови у поверненні 5 000 грн. ухвала суду першої інстанції не оскаржується, тож її законність апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, яку входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки ТОВ «ОККО - СХІД» №118 від 27 березня 2018 року (т.2, а.с.184) за постановою ВП №52016891 від 16 листопада 2016 року з грудня 2016 року по січень 2018 року з заробітної плати ОСОБА_2 утримано 20 858 грн. 90 коп.

Частиною 1,6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з вимогами частини 1 статі 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях по суті справи, інших представників .

Суд першої інстанції вірно оцінив доказі по справі в їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про їх достовірність.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення указаної заяви та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, крім того, вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що не входить до повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.О.Лісовий

Судді: В.М. Барков

І.П. Мироненко

Повний текст постанови складено 31 січня 2020 року.