Справа 688/3474/19
№ 2/688/82/20
Ухвала

22 січня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Грицак Г.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Єлисейські поля», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне підприємство «Шепетівське бюро технічної інвентаризації», Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування записів про право,

встановив:

18 вересня 2019 року ТОВ «Лотівка Еліт» звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Єлисейські поля», за участі третіх осіб, про визнання недійсними договорів оренди землі площею 1,3740 га з кадастровим номером :04:002:0047, та площею 1,1979 га з кадастровим номером :04:006:0027, що розташовані на території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Єлисейські поля», скасувати записи про право 26615019 та 26615598 від 12 червня 2018 року, здійснений на підставі цих договорів державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Шепетівське бюро технічної інвентаризації».

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

30 жовтня 2019 року представником третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області подано письмові пояснення по справі.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 січня 2020 року.

Представник позивача ТОВ «Лотівка Еліт» Ткач В.В. у судове засідання не з`явився, подав заяву про відмову від позову, просив закрити провадження у справі на підставі ч.3 ст.206, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, стягнути з відповідачів на підставі ч.3 ст.142 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7684 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 9031 грн. 50 коп., справу розглянути без його участі.

Представник відповідача ТОВ «Єлисейські поля» в судове засідання не з`явився, директор товариства Дубина І.Ю. подала заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, посилаючись на те, що договори оренди землі, що є предметом спору, розірвано в добровільному порядку та припинено реєстрацію речового права. Просила справу розглянути без участі представника, відмовити позивачу у стягненні судових витрат, оскільки при укладенні договору оренди та реєстрації права оренди, товариство не вчинило протиправних дій, вважаючи, що земельна ділянка є вільною від будь-яких обтяжень. Посилаючись на неспівмірність судових витрат зазначила, що позивач подав 45 однотипних позовів, що свідчить про затрату часу лише на підготовку шаблону, по справі проведено лише підготовче засідання, тому затрачений час на участь в судових засіданнях є мінімальним. Відповідачі добровільно вирішили спір, хоча позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору, у разі застосування яких, спору не існувало б. Договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Віталій Ткач та Партнери», а не у конкретній справі. Не надано доказів, які б підтверджували понесення судових витрат саме ТОВ «Лотівка Еліт».

Відповідач ОСОБА_1 та представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце його проведення повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши доводи сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ч.3 ст.206, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд закриває провадження у справі та постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо відмова прийнята судом.

Принцип диспозитивності цивільного процесу визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (1,3 ст.13 ЦПК).

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №08/01-19 від 08 січня 2019 року адвокатське бюро «Віталій Ткач та Партнери» для виконання своїх обов`язків, наділяються повноваженнями, визначеними, в т.ч. ЦПК України, отже представник позивача наділений повноваженнями сторони, в т.ч. правом відмовитися від позову (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України), тому підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено.

З пояснень відповідача та наданих документів слідує, що додатковими угодами від 02 грудня 2019 року до договорів оренди земельних ділянок від 29 травня 2018 року та від 16 лютого 2018 року відповідачі ТОВ «Єлисейські поля» та ОСОБА_1 розірвали договори оренди землі, що є предметом спору, відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на прийняття судом відмови позивача від позову, не підлягає задоволенню клопотання відповідача про закриття провадження в справі з підстав відсутності предмету спору.

Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір на загальну суму 7684 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З акту приймання передачі правничої допомоги №20/12/5-19 від 20 грудня 2019 року до договору від 08 січня 2019 року вбачається, що адвокатським бюро «Віталій Ткач та Партнери», надана позивачу правнича допомога полягає у консультаціях, проведені зустрічей, узгоджені правової позиції, зборі доказів, адвокатських запитах, підготовці та подані позовної заяви, представництві в судових засіданнях на загальну суму 19 031 грн. 50 к. Отже даний акт містить опис наданих послуг та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги № 08/01-19 від 08 січня 2019 року ТОВ «Лотівка Еліт» сплачено 9031 грн. 50 к., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №20/12/5-19 від 20 грудня 2019 року.

Договором про надання правової допомоги №08/01-19 від 08 січня 2019 року (розділ 4) та Додатковою угодою №1 до Договору про надання правової допомоги №08/01-19 від 08 січня 2019 року, яка є невід`ємною його частиною, визначено розмір та порядок здійснення розрахунків, передбачено отримання винагороди адвокатським бюро у формі гонорару, та визначено вартість послуг.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи, яким є відзив на клопотання сторони по справі), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Така ж практика застосовується Касаційним цивільним судом Верховного Суду (постанова від 02 жовтня 2019 року справа № 211/3113/16-ц провадження № 61-299св17).

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що відповідач у клопотанні не погоджується зі стягненням з нього витрат на правничу допомогу з наведеним обґрунтуванням, яке заслуговує на увагу.

Суд, дослідивши додані до клопотання про стягнення судових витрат докази, не встановив недотримання позивачем вимог частини третьої статті 137 ЦПК України.

Проте відшкодування відповідачами, понесених позивачем адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягає зменшенню та стягненню у розмірі 5000 грн., адже зазначена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу 9031 грн. 50 к. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, з урахуванням часу здійснення представництва у суді (участь у 2 судових засіданнях, з них - 1 відкладалося через відсутність відомостей про отримання відповідачами судових повісток, 2 підготовче судове засідання).

Крім того, оцінка послуг, що полягали у наданні консультацій, проведення зустрічей, узгодження правової позиції, збір доказів, адвокатські запити, підготовка позовної заяви, представництво клієнта в судових засіданнях не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у нього повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, що не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Керуючись ст.ст. 2, 133, 137, 142 ч.3, 206, 255 ч. 1 п. 4, 256, 260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Прийняти відмову представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» Ткача Віталія Васильовича від позову до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Єлисейські поля», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне підприємство «Шепетівське бюро технічної інвентаризації», Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування записів про право, провадження у справі закрити.

Закриття провадження у справі виключає повторне звернення позивача до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Стягнути з ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Єлисейські поля» (код , юридична адреса: вул. Сільська, 22-а, с. Гордіївка Романівського району Житомирської області, 13047) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лотівка Еліт» (код , юридична адреса: вул. Центральна, 1Б, с. Лотівка Шепетівського району Хмельницької області, 30453) з кожного: по 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні судових витрат по сплаті судового зборута по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: