Справа № 572/3076/19
У Х В А Л А

04 серпня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі :

головуючого cудді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

за участю :

позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Кошина О.В., Українця М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду зустрічну позовну заяву ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ЛІСОЗАХИСНОГО ПІДПРИЄМСТВА «РІВНЕЛІСОЗАХИСТ» до ОСОБА_2 про стягнення помилково сплачених коштів у справі №572/3076/19 за позовом ОСОБА_2 до ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ЛІСОЗАХИСНОГО ПІДПРИЄМСТВА «РІВНЕЛІСОЗАХИСТ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ДСЛП «Рівнелісозахист» на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 11 липня 2017 року по 4 вересня 2019 року в розмірі 400 735 грн. 72 коп., а також 50 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В судове засідання відповідачем ДСЛП «Рівнелісозахист» подано зустрічний позов, відповідно до якого останній просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ДСЛП «Рівнелісозахист» помилково сплачені компенсації за невикористані дні відпустки у розмірі 3 686 грн. 73 коп., вирішивши питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Дійсно, як первісний, так і зустрічний позов виникають із одних і тих самих - трудових правовідносин, оскільки спір виник між сторонами по справі з приводу виплати розрахунку при звільненні.

Крім цього, спільний розгляд заявлених сторонами вимог є доцільним, що також є однією з умов об`єднання позовів.

Однак, позивач заперечує можливість прийняття зустрічного позову до спільного розгляду, мотивуючи свою позицію несвоєчасністю подання стороною зустрічного позову.

Так, відповідно до усних заперечень, поданих позивачем, ОСОБА_1 вважає, що відповідачем порушено вимоги ч.1 ст.193 ЦПК України, якою передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Виходячи із змісту ч.1 ст.193 ЦПК України діюче законодавство містить лише одну вимогу щодо терміну подання зустрічного позову : зустрічний позов має бути поданий у строк для подання відзиву.

Вказаних вимог відповідачем дійсно не дотримано.

Строк для подання відзиву було визначено судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 5 листопада 2019 року, відповідно до вимог чинного законодавства протягом 15 днів з моменту отримання стороною копії ухвали.

Вказану вище ухвалу відповідачем, згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, було отримано 19 листопада 2019 року, в той час як зустрічний позов подано стороною лише 21 лютого 2020 року (відзив відповідачем було подано своєчасно 6 грудня 2019 року).

Відповідачем було заявлено клопотання про поновлення вказаного процесуального строку, в обґрунтування якого стороною було зазначено про відсутність у сторони консультаційного роз`яснення у термін, визначений для подання зустрічного позову.

Однак, вказані обставини не є підставою для поновлення строків для подання зустрічного позову, а лише є підставою для дослідження такого доказу, який, за його відсутності у сторони був поданий несвоєчасно.

Отже, стороні було відомо про наявність порушених прав, однак, відповідач не скористався правом подачі зустрічного позову у строк, визначений законодавством, при відсутності для цього об`єктивних перешкод.

Таким чином, зустрічну позовну заяву відповідачем дійсно подано із порушенням строку, визначеного ч.1 ст.193 ЦПК України, через що суд не може прийняти її до спільного розгляду із первісним позовом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» - сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Відповідачем відповідно до квитанції №61 21 лютого 2020 року сплачена сума судового збору у розмірі 2102 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне повернути ДСЛП «Рівнелісозахист» суму сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.193, 194 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити ДЕРЖАВНОМУ СПЕЦІАЛІЗОВАНОМУ ЛІСОЗАХИСНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «РІВНЕЛІСОЗАХИСТ» у прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_2 про стягнення помилково сплачених коштів у справі №572/3076/19 за позовом ОСОБА_2 до ДЕРЖАВНОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО ЛІСОЗАХИСНОГО ПІДПРИЄМСТВА «РІВНЕЛІСОЗАХИСТ» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області повернути ДЕРЖАВНОМУ СПЕЦІАЛІЗОВАНОМУ ЛІСОЗАХИСНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «РІВНЕЛІСОЗАХИСТ» 2102 грн. сплаченого судового збору відповідно до квитанції №61 від 21 лютого 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення щодо ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СУДДЯ