ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29 червня 2016 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі №804/3967/16 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено, а саме визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області № 48-к від 01 червня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено його на посаді головного спеціаліста відділу ринкового нагляду Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, стягнуто з Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2016 року по 08 червня 2017 року, а також допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі №804/3967/16 апеляційну скаргу Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 804/3967/16 - без змін. Позивач зазначає, що судове рішення про поновлення його на роботі не було виконано негайно, що змусило його 08 лютого 2018 року звернутися до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Так, 07 листопада 2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з не виконанням виконавчого листа про поновлення його на посаді, та до ГУНП в Дніпропетровській області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 КК України. Проте, лише 12 серпня 2019 року відповідачем, який є правонаступником Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області та до якого в порядку ст. 104 ЦК України перейшли всі права та обов`язки Інспекції, було прийнято наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 549-К від 12 серпня 2019 року «Про поновлення ОСОБА_1 » та поновлено його на посаді головного спеціаліста відділу ринкового нагляду Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з 02 червня 2016 року та виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2016 року по 08 червня 2017 року. Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який тривалий час затягував виконання судового рішення про поновлення його на роботі, він зазнав моральної шкоди. Тому, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 55730,64 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року частково задоволено позовні вимоги, вирішено стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.; стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 27,58 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно трудової книжки НОМЕР_1 , позивач у період з 29 березня 2016 року по 01 червня 2016 року працював на посаді головного спеціаліста відділу ринкового нагляду Держспоживінспекції у Дніпропетровській області (а.с.21-22).

Наказом Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області «Про звільнення ОСОБА_1 » від 01 червня 2016 року №48-К, у зв`язку з реорганізацією Держспоживінспекції у Дніпропетровській області, позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу ринкового нагляду Держспоживінспекції у Дніпропетровській області з 01 червня 2016 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.7).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 804/3967/16, яка набрала законної сили 15 листопада 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, а саме визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області № 48-к від 01 червня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу ринкового нагляду Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області та стягнуто з Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2016 року по 08 червня 2017 року. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КАС України допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення позивача на посаді головного спеціаліста в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць (а.с.86-89).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 07 лютого 2018 року, у зв`язку з невиконанням у добровільному порядку постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі №804/3967/16, яка набрала законної сили 15 листопада 2017 року, позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання рішення суду (а.с.8,9).

09 лютого 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Клименко Н.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55751637 (а.с.10).

07 листопада 2018 року на адресу ГУНП в Дніпропетровській області старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Клименко Н.О. направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, з метою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо не виконання Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області рішення суду (а.с.11-12).

07 листопада 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Клименко Н.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 55751637 на підставі п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.13).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі № 804/3967/16, яка набрала законної сили, у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 804/3967/16 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено та допущено заміну відповідача у справі № 804/3967/16 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області на її правонаступника - Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області. Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» № 1092 від 16 грудня 2015 року утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1, реорганізовано територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 2. Так, згідно з додатком 2 вказаної постанови, Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області реорганізовано шляхом приєднання до новоутвореного Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровські області. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 02 квітня 2019 року Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області припинена. Отже, Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області є правонаступником Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області. Таким чином, саме Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області є правонаступником Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області та відповідає перед позивачем (а.с.60-61).

На виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 804/3967/16, ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 15 листопада 2017 року у справі №804/3967/16, ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у справі № 804/3967/16 та відповідно до ст.235 КЗпП України, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 549-к від 12 серпня 2019 року скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області «Про звільнення ОСОБА_1 » від 01 червня 2016 року № 48-к та поновлено позивача на посаді головного спеціаліста відділу ринкового нагляду Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з 02 червня 2016 року, а також на підставі наказу № 555-к від 14 серпня 2019 року виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2016 року по 08 червня 2017 року у розмірі 42700,93 грн (а.с.14,15).

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 550-к від 12 серпня 2019 року позивача 14 серпня 2019 року звільнено з посади головного спеціаліста відділу ринкового нагляду Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за угодою сторін, згідно з ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 36 КЗпП України з виплатою грошової компенсації за невикористані за час вимушеного прогулу 30 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 02 червня 2016 року по 08 червня 2017 року (а.с.63).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КзПП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі №161/3458/17-ц.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що внаслідок тривалого невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили, про поновлення позивача на роботі останньому завдано моральної шкоди; встановивши характер та тривалість заподіяння позивачу моральних переживань, враховуючи сімейний стан позивача, який має дружину та малолітню дитину, - суд першої інстанції, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000,0 грн.

Доводи апелянта, що він разом із своєю вагітною на той час дружиною відчували приниження його (позивача) честі, гідності, ділової репутації - не приймаються до уваги судом, оскільки даний позов не був заявлений з підстав порушення честі, гідності та ділової репутації позивача. Колегія звертає увагу, що позивач, на захист своїх прав та законних інтересів, за наявності підстав, не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про захист гідності, честі, ділової репутації за положеннями ст.ст. 297, 299 ЦК України.

Посилання апелянта на перебування його дружини у "постійному стресі, страхах та тривогах" через невиконання рішення про поновлення позивача на роботі - суд не може взяти до уваги, оскільки дружина позивача не є позивачем у даній справі, з відповідним позовом до суду не зверталась.

Наданий апелянтом розрахунок моральної шкоди, який обґрунтований розміром прожиткового мінімуму, не може бути взятий до уваги судом, оскільки відшкодування моральної шкоди не має на меті забезпечення певного прожиткового рівня фізичній особі.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді