Провадження № 2/521/263/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесаобленерго» про визнання договору поруки недійсним, визнання договору про користування електричної енергією частково недійсним, визнання дій незаконними та зобов`язання зробити перерахунок оплати електричної енергії,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до акціонерного товариства «Одесаобленерго» про визнання договору поруки недійсним, визнання договору про користування електричної енергією частково недійсним, визнання дій незаконними та зобов`язання зробити перерахунок оплати електричної енергії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав наступне.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2012 року по справі №1519/8400/11 ОСОБА_2 виселений з квартири АДРЕСА_1 . 10.12.2015р. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2/1519/8400/11 про виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 . 17.03.2015р. виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що боржник ОСОБА_2 самостійно виселився з квартири, про що складено акт від 23.02.2015р. Після складання; акту і залишення квартири державним виконавцем, ОСОБА_2 залишився у квартирі, тобто не виселився. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 18.06.2014 року по справі №1519/22075/2012 за позивачем визнано право користування квартирою АДРЕСА_1 . Також вирішено виселити ОСОБА_4 з вищевказаної квартири та вселити у квартиру позивача. 17.03.2015р. виконавче провадження по виселенню ОСОБА_4 закінчено у зв`язку з її виселенням, однак фактично ОСОБА_4 залишилася проживати у вказаній квартирі. Позивач оскаржив дії державного виконавця відносно закриття виконавчого провадження до Малиновського районного суду м.Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.07.2017 року по справі №521/11568/16-ц постанови по закінченню вищевказаних виконавчих проваджень визнані незаконними та скасовані. Виконавчі провадження відновлені. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 10.04.2018 року ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 11.07.2017 року по справі №521/11568/16-ц залишена без змін.

11.05.2018 року державним виконавцем поновлено виконавче провадження по виселенню ОСОБА_4 та ОСОБА_2

30.05.2018р. вказані виконавчі провадження закінчені у зв`язку з виселенням ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та вселенням позивача у вищевказану квартиру, фактично він вселився у вищевказану квартиру 04.09.2017 року.

06.11.2017р. позивач отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

22.09.2017р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про користування електричною енергією у квартирі АДРЕСА_1 .

На момент укладання вищевказаного договору показники лічильника були 026007кВт. На 01.01.2019 року показники лічильника - 026025кВт. Таким чином з 22.09.2017р. по 01.01.2019 року позивачем було спожито 18 кВт. Крім того, з жовтня 2017 року по квітень 2019 року позивачу призначалася субсидія. Згідно відповіді АТ «Одесаобленерго» від 13.02.2020 р. використана позивачем електроенергія у цей період на суму 16 грн.20 коп. була погашена субсидією.

Пунктом 18 вказаного договору визначено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов`язкової оплати поточних платежів. Заборгованість на 14.09.2017 року становить 5700,13 грн. Цей пункт позивач вважає незаконним, оскільки він фактично почав споживати електроенергію за вищевказаною адресою з 04.09.2017 року.

У квитанції по о/р: 0000/10037036 (квартира АДРЕСА_1 ) вказано споживача ( ОСОБА_5 ) за електроенергію з 30.07.2017р. по 31.08.2017 р. показники лічильника 25987-25878 нараховано 113,70 грн. Борг на 01.08.2017 року складає 6168,43 грн.

Згідно листа АТ «Одесаобленерго» від 27.02.2019р. за №241 за архівними даними АТ «Одесаобленерго» у період з 01.01.2008 року до 22.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 договір на користування електроенергією не укладався із-за відсутністю звернень: Особовий рахунок відкривався, на ОСОБА_5 . Станом на 22.09.2017 року за вказаною адресою існувала заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 5700,13 грн.

Крім того, 31.01.2017 року відповідач звертався до Малиновського районного суду м.Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнений заборгованості за спожиту електроенергію 4313,57 грн.

Таким, чином, вимоги по оплаті позивачем вищевказаного боргу є незаконними.

22.09.2017року між позивачем та відповідачем бур укладений договір поруки №100370362. Цей договір не має під собою ніякою правової підстави та був укладений під впливом та погрозою представників відповідача припинити постачання електроенергію у його квартиру. Згідно вищевказаного договору позивач став поручителем ОСОБА_4 , яка є боржником відповідача. Однак, у відповідача немає ніяких документів на підставі яких проводити стягнення з ОСОБА_4 боргу. З нею не був укладений договір на користування електроенергією. У зв`язку з відсутністю даного договору відповідач повинен був припинити постачання електроенергії. Сума боргу складала 5000,16 грн. та встановлений графік сплати заборгованості з 22.10.2017 року по 22.03.2018 року.

При укладенні вищевказаного договору у позивача не було ніякого бажання поручатися за оплату боржником боргу за використану електроенергію, до нього був застосований психологічний тиск зі сторони представників відповідача, які погрожували припинити постачання електроенергії до його квартири у разі, якщо він відмовиться підписати договір.

Як зазначає позивач, 13.09.2017р., тобто до підписання договору про користування електричною енергією, під погрозою відключення електроенергії представники відповідача змусили його сплатити у якості погашення боргу, який до нього не має ніякого відношення 600 грн. ,700 грн., 833.36 грн. та 1214,14 грн. за судовий збір, не пояснивши який саме судовий збір він сплачує і на підставі чого. 18.10.2019 року відповідач повернув позивачу 3347,50 грн. з метою вичерпання конфлікту. Таким чином, відповідач визнав незаконність стягнення з позивача чужого боргу та те, що він не має ніякого відношення до цього боргу, який виник до моменту його вселення 04.09.2017 р. та не повинен його сплачувати.

Посилаючись на ст.231 ЦК України та на ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд визнати договір поруки №100370362 від 22.09.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ « ЕК Одесаобленерго» недійсним; визнати п.18 договору про користування електричною енергією, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ « ЕК Одесаобленерго» 22.09.2017 року недійсним у частині заборгованості на 14.09.2017 року у розмірі 5700,13 грн.; стягнути з АТ «Одесаобленерго» на його користь безпідставно сплачені гроші у розмірі 21 грн. 21 коп.; визнати дії АТ « Одесаобленерго» по нарахуванню заборгованості по оплаті за електричну енергію незаконними та зобов`язати зробити перерахунок оплати за електричну енергію починаючи нарахування позивачу до сплати за використану електричну енергію за адресою: АДРЕСА_3 з часу укладання Договору про користування електричною енергією укладеного між мною та ПАТ « ЕК Одессаобленерго», тобто з 22.09.2017р. зі списанням боргу у розмірі 1801,03 грн.; стягнути з АТ « Одесаобленерго» судові витрати у розмірі 345,83 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2018 року заборонено ПАТ «ЕК Одесаобленерго» припиняти постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 до винесення рішення по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої уточнені позовні вимоги від 14.02.2020р. та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, надав відзив на позовні вимоги, просив в його задоволенні відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 07.06.2012 року по справі №1519/8400/11 ОСОБА_2 виселений з квартири АДРЕСА_1 .(т.1 а.с.15-16)

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 18.06.2013р. з урахуванням ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 06.04.2015р. по справі №1519/22075/2012, які набрали законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» (ПАТ «ОЗРСВ»), Житлово-комунальне експлуатаційне підприємство «Радіалка» (ЖКЕП «Радіалка»), третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання укладення договору найму житлового приміщення, відкриття особового рахунку, встановлення способу виконання рішення суду шляхом реєстрації місця проживання відмовлено; позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів», третя особа: Житлово-комунальне експлуатаційне підприємство «Радіалка» про визнання права користування житловим приміщенням та вселення задоволено частково; зустрічний позов ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» до ОСОБА_4 , третя особа: Житлово-комунальне експлуатаційне підприємство «Радіалка» про виселення з житлового приміщення задоволено; визнано за ОСОБА_1 право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 ; вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 ; виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.17-23)

На виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 18.06.2013р. було видано виконавчий лист, який позивачем 27.01.2015р. був пред`явлений до виконавчої служби.

17.03.2015р. виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач оскаржив дії державного виконавця з приводу закінчення виконавчого провадження і ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 11.07.2017р., яка набрала законної сили на підставі постанови апеляційного суду Одеської області від 10.04.2018р., визнано неправомірними дії державного виконавця Другого Малиновського відділу виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Корецької І.С. щодо закінчення виконавчого провадження № 46462395 від 17.03.2015 року та закінчення виконавчого провадження № 46258183 від 17.03.2015 року; визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 46462395 від 17.03.2015 року, винесену державним виконавцем Другого Малиновського відділу виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Корецькою І.С.; визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 46258183 від 17.03.2015 року, винесену державним виконавцем Другого Малиновського відділу виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Корецькою І.С.; відновлено виконавчі провадження № 46462395 та № 46258183. (т.1 а.с.24-33)

30.05.2018р. вказані виконавчі провадження закінчені у зв`язку з виселенням ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та вселенням позивача у вищевказану квартиру (т.1 а.с.34,37).

06.11.2017р. позивач отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .(т.1 а.с.10)

22.09.2017р. позивач звернувся до Центрального РЕМ із заявою про переоформлення на його ім`я особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору найму та укласти з ним договір користування електроенергією. (т.1 а.с.81)

22.09.2017р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про користування електричною енергією у квартирі АДРЕСА_1 .

Пунктом 18 вказаного договору, визначено, що у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов`язкової оплати поточних платежів. Заборгованість на 14.09.2017 року становить 5700,13 грн.(т.1 а.с.6-7)

Також 22.09.2017р. позивачем та відповідачем підписано договір поруки №100370362, згідно п.1.1. якого поручитель зобов`язується перед кредитором за виконання зобов`язання ОСОБА_4 , яка надалі іменується як боржник, щодо оплати заборгованості по оплаті вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем боржником правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України у сумі 5000,13грн. (т.1 а.с.8-9)

П.2.1. розділу 2 цього договору передбачено, що поручитель зобов`язаний у разі порушення боржником зобов`язання щодо оплати заборгованості, зазначеної у п.1.1. цього договору, самостійно виконати зазначений обов`язок боржника перед кредитором без додаткового повідомлення про це кредитором поручителя шляхом перерахування на одиниці кредитора (Центрального РЕМ) суми 5000,13грн. у відповідності до нижче наведеного графіку до 22.03.2018р. Нижче вказаний період погашення заборгованості з 22.10.2017р. по 22.03.2018р.

Також в матеріалах справи є копія заяви позивача, яка датована 22.09.2017р., на ім`я начальника Центрального РЕМ, в якій позивач просить дозволити оплату заборгованості в сумі 5000,13грн. на протязі шести місяців на підставі договору поруки №100370362 (т.1 а.с.198)

Взаємовідносини між енергопостачальною організацією та побутовими споживачами електричної енергії регламентується Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме до 11.06.2018р.). Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р., Законом України «Про ринок електричної енергії» № 2019-УІІІ від 13.04.2017р.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», та п. З ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником.

Статтею 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Про наявну заборгованість позивача було повідомлено належним чином. Із наявністю вказаної заборгованості позивач погодився, про що свідчить часткова добровільна оплата заборгованості позивачем ще до укладення зазначених договорів.

Більш того, згідно з п. 3 ПКЕЕН, для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та пред`являє оригінали таких документів: паспорта; реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, - паспорта з відміткою відповідного контролюючого органу); документа, що підтверджує право власності на об`єкт споживача.

Згідно ч.1 ст.509, ч.3 ст.510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Також, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.901, ч.1 ст.902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто.

За наслідком вжитих АТ «Одесаобленерго» заходів ОСОБА_6 здійснила розрахунки за спожиті енергоносії за особовим рахунком № 02001 НОМЕР_2 за вищевказаною за текстом адресою, а саме перерахувала: 22.03.2019р. - 500,00грн., 13.05.2019р. - 500,00грн., 07.06.2019р. - 500,00грн., 16.08.2019р. - 1500,00грн., 19.11.2019р. - 100,00грн. та 03.12.2019р. - 500грн. на загальну суму 4500,00грн. Станом на 01.03.2020 р. заборгованість за спожиту електричну енергію по особовому рахунку позивача складає 16,03 грн. Попередньою мешканкою кв. АДРЕСА_4 , а саме ОСОБА_7 19.02.2020 р. була проведена оплата за спожиту нею електричну енергію на суму 1785,00 грн., яка 28.02.2020 р. була занесена персоналом Центрального РЕМ до бази даних побутових споживачів на особовий рахунок № НОМЕР_3 позивача.

Згідно ч.ч.1,4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що станом на 29.07.2020р. колишній мешканець квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 повністю сплатила заборгованість за електроенергію, яка зазначена і в договорі про право користування електричною енергією від 22.09.2017р. і в договорі поруки №100370362 від 22.09.2017р., а отже договір поруки є припиненим. До того ж зазначала, що будь-яких вимог, в тому числі і позовних про стягнення з позивача вартості спожитої електроенергії відповідач не пред`являв.

Згідно до ст.231 Цивільного кодексу України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Водночас в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Згідно п.21 цієї постанови при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

В судовому засіданні позивач вказував на те, що він підписав договір про право користування електричною енергією від 22.09.2017р. та договір поруки від 22.09.2017р. під психологічним тиском, який на нього здійснювали представники відповідача погрожуючи, що у разі не підписання цих договорів та несплати боргу його квартира буде відключена від енергопостачання.

В матеріалах справи дійсно є велика кількість заяв позивача на ім`я відповідача, в яких він зазначав, що він вселився у квартиру АДРЕСА_1 04.09.2017р., а до цього послугами ПАТ «Одесаобленерго» не користувався, а відтак ніякого боргу у нього за спожиту електроенергію немає у зв`язку з чим просив списати з балансу з відображенням у складі витрат заборгованість за житлово-комунальні послуги з особового рахунку № НОМЕР_2 , який було переоформлено на нього. Також у цих заявах він зазначав, що під погрозами його змусили сплатити чужі борги, незважаючи на те, що він неодноразово просив відключити електропостачання від його квартири, оскільки в ній проживають сторонні особи, на що йому були дані відповіді, в яких зазначалося, що між ОСОБА_8 та ПАТ «ЕК Одесаобленерго» договір №10037036 про користування електроенергією та 22.09.2017р. за його проханням було укладено графік поетапного погашення заборгованості строком на 6 місяців, однак графік не виконується у зв`язку з чим повідомлено про припинення електропостачання за вказаною адресою.(т.1 а.с.38,42, 50-53, 57-62)

Суд зазначає, що всі заяви позивача, та отримані на них відповіді датовані 2018 роком, тобто вже після того, як були укладені оспорювані договори.

В матеріалах справи наявна квитанція від 08.09.2017р. про оплату за електроенергію на суму 6282,13грн., в якій зазначено, що у разі несплати на протязі 10 днів з моменту отримання, постачання електроенергії буде припинено, однак зазначена квитанція виписана на ім`я ОСОБА_5 , а не на ім`я позивача. (т.1 а.с.39)

Також в матеріалах справи наявна копія постанови Другого Малиновського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.08.2019р. про відкриття виконавчого провадження № 59891168 по виконанню судового наказу, виданого 30.06.2017р. про стягнення зі ОСОБА_5 на користь АТ «Одесаобленерго» заборгованості в розмірі 4313,57грн., 3% річних 85,07грн., індексу інфляції 329,07грн. та судового збору в сумі 800грн., однак цим судовим наказом борг стягнуто не з позивача, а зі ОСОБА_5 (т.1 а.с.180)

Крім того, з квитанцій, наданих позивачем за 2018-2020р.р., дійсно вбачається, що існує борг, який необхідно сплатити, та попередження про припинення електропостачання, однак ці квитанції датовані після укладення вищевказаних договорів. (т.1 а.с.40-41, 64-65, 119, 120-123, 229-234)

На питання суду чи має позивач письмові докази щодо застосування психологічного насильства до нього з боку працівників відповідача перед підписанням оспорюваних договорів позивач відповів, що погрози до нього були заявлені в усній формі, інших доказів, крім його пояснень, у нього немає.

Згідно ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання договору поруки недійсним та визнання договору про користування електричної енергією частково недійсним, оскільки доказів, що вказані договори були вчинені під психологічним тиском відповідача чи внаслідок примусу позивачем не надано.

Стосовно стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 21,21грн. суд зазначає наступне.

Дійсно, ОСОБА_1 на користь АТ «Одесаобленерго» сплачено на загальну суму 3 347, 50 грн. (13.09.2017р. в розмірі 1214,14 грн. та 600,00 грн., 22.09.2017р. в розмірі 700,00 грн. та 24.10.2017р. 833,36 грн.) (т.1 а.с.43,44,46)

З метою вичерпання конфлікту та врегулювання між сторонами спору АТ «Одесаобленерго» повернуло ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 3347, 50грн. за платіжним дорученням № 10193470 від 18.10.2019р. (т.1 а.с.196)

Різниця між заявленою сумою 3368,71грн. та 3347,50грн. становить 21,21грн., що є банківською комісією за переказ грошових коштів. (т.1 а.с.43,45)

Втім, АТ «Одесаобленерго» 21,21 грн. від позивача не отримувало, як і матеріали справи, доказів переказу коштів на суму 21,21 грн. на рахунок АТ «Одесаобленерго», не містять, а отже вимоги про стягнення цієї суми є безпідставними.

Щодо вимог про визнання дій незаконними та зобов`язання зробити перерахунок оплати електричної енергії починаючи нарахування позивачу до сплати за використану електричну енергію за адресою: АДРЕСА_3 з часу укладання Договору про користування електричною енергією, суд зазначає, що на час розгляду справи а саме 29.07.2020р. заборгованість за вищезазначеною адресою відсутня, що підтвердив представник відповідача, нарахування проводяться за кількість спожитої позивачем електроенергії, а тому підстав для їх задоволення немає.

У відповідності до вимог ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимоги повному обсязі, застосовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.12.2018р., підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 16, 231, 509, 510, 559, 901, 902 Цивільного кодексу України, ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.76-78, 83, 158, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесаобленерго» про визнання договору поруки недійсним, визнання договору про користування електричної енергією частково недійсним, визнання дій незаконними та зобов`язання зробити перерахунок оплати електричної енергії - залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року у вигляді заборони ПАТ «ЕК Одесаобленерго» припиняти постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_1 до винесення рішення по справі.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН