Справа № 760/1949/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

за участі:

представника позивача Сідельникової О.Ю.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 червня 2009 року на підставі наказу Фонду державного майна України № 947 від 23 червня 2009 року на посаду Голови правління - генерального директора ВАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» було призначено ОСОБА_3

12 червня 2011 року на підставі наказу Фонду державного майна України № 903 від 16 червня 2011 року трудовий контракт з ОСОБА_3 було припинено та звільнено його з посади Голови правління - генерального директора ВАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик».

Під час проведення Державною фінансовою інспекцією планової ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року було встановлено ряд порушень та недоліків, у зв`язку з чим до товариства було виставлено вимогу № 26-08-14-14 від 28 березня 2012 року.

Були виявлені наступні порушення:

- у порушення ст. 97 КЗпП України, п. 4.1.11 Колективного договору та п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» начальнику фінансового бюро центральної бухгалтерії ОСОБА_4 за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року було нараховано та сплачено доплату за суміщення посад на загальну суму 12000 гривень та зайво перераховано до державних цільових фондів 4620 гривень, у зв`язку з чим позивачу завдано матеріальну шкоду на загальну суму 16620 гривень;

- у порушення ст. 71 КЗпП України та п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» головному бухгалтеру ОСОБА_5 та заступнику головного бухгалтера з фінансів - начальнику фінансового бюро Піддубній П.В. за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року були нараховані та сплачені компенсації за роботу у вихідні дні на загальну суму 17090 гривень та зайво перераховано до державних цільових фондів6590 гривень, у зв`язку з чим позивачу завдано матеріальну шкоду на загальну суму 23680 гривень;

- у порушення п. 2 Постанови КМУ від 22 січня 1996 року № 116 «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей» виявлено нестачу обладнання верстатів залишковою балансовою вартістю 18330 гривень, що призвело до збитків товариства на загальну суму 23400 гривень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року задоволено позов Державної фінансової інспекції в м. Києві до ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про зобов`язання вчинити дії, якою зобов`язано позивача відшкодувати з винних осіб витрати у зв`язку з виявленими порушеннями.

На виконання цієї постанови у ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві 20 січня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 46080196.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача майнову шкоду, заподіяну неправомірними діями під час перебування на посаді Голови правління - генерального директора ВАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик», у розмірі 63700 гривень та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17 червня 2009 року на підставі наказу Фонду державного майна України № 947 від 23 червня 2009 року на посаду Голови правління - генерального директора ВАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» було призначено ОСОБА_3 (а.с. 5).

12 червня 2011 року на підставі наказу Фонду державного майна України № 903 від 16 червня 2011 року трудовий контракт з ОСОБА_3 було припинено та звільнено його з посади Голови правління - генерального директора ВАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (а.с. 6).

Під час проведення Державною фінансовою інспекцією планової ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року було встановлено ряд порушень та недоліків, у зв`язку з чим до товариства було виставлено вимогу № 26-08-14-14 від 28 березня 2012 року (а.с. 7-9).

З позову вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року задоволено позов Державної фінансової інспекції в м. Києві до ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про зобов`язання вчинити дії, якою зобов`язано позивача відшкодувати з винних осіб витрати у зв`язку з виявленими порушеннями.

На виконання цієї постанови у ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві 20 січня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 46080196 (а.с. 10).

Позивач просить суд стягнути з відповідача завдану шкоду товариству відповідно до акту проведення Державною фінансовою інспекцією планової ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Позивачем на запит суду надана службова записка, яка містить пояснення уповноваженої особи відділу бухгалтерії щодо того, що у 2012 році вона не працювала, тому акта перевірки Державної фінансової інспекції м. Києва від 22 березня 2012 року № 08-30/503 їй ніхто не передавав, до роботи вона приступила 01 квітня 2014 року (а.с. 115).

Представником позивача у судовому засіданні підтверджено факт відсутності акту перевірки Державної фінансової інспекції м. Києва від 22 березня 2012 року № 08-30/503.

Вбачається, що позивачем не надано суду доказів спричинення майнової шкоди товариству, зокрема, і з вини відповідача.

Крім того, у матеріалах справи міститься наказ ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» від 29 травня 2012 року № 115 «Щодо виконання наказу ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» № 92 від 26 квітня 2012 року» (а.с. 116-117, 118-120). Зазначеним наказом зобов`язано відповідальних осіб відшкодувати завдану товариству шкоду, зокрема:

- з заступника головного бухгалтера з фінансових питань ОСОБА_4 . - відшкодувати оплату компенсації за роботу у вихідні дні за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року в сумі 16544 гривні 63 копійки;

- з начальника відділу з організації праці та заробітної плати ОСОБА_6 - відшкодувати шкоду, внаслідок зайво сплачених грошових коштів як доплату за суміщення посад за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року та зайво перерахованих у зв`язку з цим коштів до державних цільових коштів, компенсацію за роботу у вихідні дні ОСОБА_5 та заяво перерахованих коштів шляхом утримання із заробітної плати у розмірі середньої заробітної плати;

- з матеріально відповідальної особи ОСОБА_7 - відшкодувати збитки від нестачі обладнання верстатів залишковою балансовою вартістю 18327 гривень 39 копійок, яка призвела до збитків на загальну суму 23400 гривень.

У матеріалах справи міститься бухгалтерська довідка, відповідно до якої згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» від 22 березня 2012 року № 08-30/503 та наказу по підприємству № 115 від 29 травня 2012 року з ОСОБА_6 були утримані кошти в сумі 4377 гривень 15 копійок шляхом утримання з заробітної плати (а.с. 50).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Вбачається, що стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження наявності не відшкодованої шкоди, завданої товариству, яка була виявлена під час планової ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року, а також на підтвердження того, що така шкода була завдана саме відповідачем.

Відповідач заперечує вимоги позовної заяви, проте на спростування цього позивачем належних та допустимих доказів суду не надано. Матеріали справи не містять беззаперечних доказів завдання відповідачем шкоди товариству, тому позовні вимоги про стягнення коштів є недоведеними та необґрунтованими.

З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 15, 1166 ЦК України, ст. 136 КЗпП України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (м. Київ, просп. Перемоги, 49/2) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: