Справа № 182/8845/19
Провадження № 2-п/0182/37/2020
У Х В А Л А

Іменем України

07.08.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі заяву представника відповідача ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволенні та стягнуто з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за період з 01.01.2012 року по 30.06.2019 року за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 105 768 грн.00 коп.

04 серпня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника відповідача ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року. Вважає, що ухвалене рішення підлягає скасуванню, оскільки позивачка в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів посилалась на те, що з часу ухвалення рішення та на даний момент відповідач кошти на утримання дитини не надає, хоча має можливість, так як офіційно працевлаштований, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 105 768,00 гривень, яку вона і просить стягнути з відповідача в примусовому порядку на свою користь.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частин 3-5 статті 178 Кодексу, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.33-34).

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Конверт, який був направлений за адресою останнього відомого його місця реєстрації повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.37).

Відповідно до ч.1 ст.131 Кодексу, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.36).

Згідно з частиною 8 статті 178 Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Однак, представник відповідача вважає, що твердження суду про те, що відповідач ухилився від використання своїх процесуальних прав, є хибним оскільки останньому взагалі не було відомо про існування даної судової справи. 13 липня 2020 року від Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області його довірителю надійшов лист № 5/3146/2020, у якому повідомлялося, зокрема, що справа № 182/8845/19, провадження №2/0182/327/2020 року 23 червня 2020 року розглянута з винесенням заочного рішення, копія вказаного судового рішення була надіслана 10 липня 2020 року. Вважає, що сума боргу із сплати аліментів та неустойки (пені) у даній справі судом не була перевірена та є такою, що не відповідає дійсності, а тому рішення суду повинне бути скасоване, а справа призначена для подальшого розгляду у загальному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника про скасування заочного рішення необґрунтовані, обставини, викладені в заяві, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Як встановлено судом, 23.12.2019 року в провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів (а.с.1-6). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 січня 2020 року дану позовну заяву було залишено без руху, з підстав, передбачених п.2, 6-8 ч.3 ст.175 ЦПК України (а.с.21-22). 17 січня 2020 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на виконання вимог вищевказаної ухвали надійшла уточнена позовна заява (а.с.24-28). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, просила суд її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів, у відповідності до наданого розрахунку (а.с.41).

Відповідача про розгляд справи також було належним чином повідомлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2020 року Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області було здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської області Печнікова П.О. (а.с.30). Згідно відповіді на запит суду адреса місця проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_2 збігається з адресою, яка зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.30 оборот).

Згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. При цьому, днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки, вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Тому, посилання представника відповідача на ту обставину, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про розгляд справи є безпідставним, оскільки, у зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до вимог чинного законодавства, конверт, який повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» дає суду підстави вважати, що сторони належним чином повідомленні про розгляд справи. Оскільки відповідач своїм правом, у відповідності до ст.178 ЦПК України, не скористався, будь-які заяви на адресу суду не надходили, суд, на підставі наявних в справі доказів ухвалив рішення.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим, відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, судом до уваги не приймаються посилання представника відповідача на ту обставину, що судом, при ухваленні заочного рішення, було вирішено вимогу щодо стягнення з урахуванням уточнених позовних вимог, так як дане твердження також є безпідставним та підтверджується матеріалами справи (26.12.2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів, їх стягнення та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Дану позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків, який вона усунула шляхом надання уточненої позовної заяви на виконання ухвали суду, яка і була направлена на адресу місця проживання відповідача по справі).

Таким чином, оскільки відповідачем були проігноровані вимоги чинного законодавства щодо отримання судових повісток про виклик до суду та надання будь-яких заяв стосовно пред`явлених вимог (хоча, про винесення заочного рішення відповідач дізнався доволі швидко), судом 23.06.2020 року було вирішено питання щодо ухвалення рішення, на підставі наявних в матеріалах доказів.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Крім цього, як вбачається з викладених обставин, представник відповідача ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення посилається на те, що його 23.06.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було повідомлено про ухвалене рішення по даній справі, копія якого була направлена 10.07.2020 року. Крім того, суд повідомив, що цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено надсилання копії позовної заяви після винесення рішення по справі.

Стосовно твердження представника відповідача щодо нівелювання процесуальними правами учасника справи, оскільки, відповідно до приписів ч.2 ст.43 Кодексу, визначено, що учасник має право брати участь у дослідженні доказів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.272 ЦПК України, передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до ч.10 ст.272 ЦПК України, судові рішення відповідно до цієї статті, вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, посилання відповідача та його представника на те, що судом після ухвалення рішення не було направлено копію позовної заяви з додатками, є безпідставним, оскільки вимогами чинного законодавства не передбачено направлення сторонам по справі позовної заяви з додатками вже після винесення рішення. При цьому, суд звертає увагу на те, що, у відповідності до ст.43 ЦПК України, сторони не позбавлені можливості ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії та одержувати копії судових рішень.

Суд враховує також те, що скасування заочного рішення можливе за наявності наступних обставин: поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення. Тобто лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини (наприклад, неотримання судової повістки про виклик до суду), що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання. Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи та мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити свої заперечення при розгляді справи, однак, в повній мірі та, відповідно до вимог чинного законодавства, не скористався зазначеними правами. Більш того, подана заява про перегляд заочного рішення зводиться лише до переоцінки доказів, що були дослідженні в судовому засіданні.

Крім того, заявником та його представником не наведено суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, які не було враховано судом. Доводи відповідача щодо безпідставності позовних вимог ґрунтуються виключно на переоцінці доказів та припущеннях, відповідачем не повідомлено суду істотних обставин, які мають значення для вірного вирішення справи. Тобто, фактично заява про перегляд заочного рішення зводиться до того, що заявник не згоден зі змістом рішення, а тому всі посилання в заяві як на підставу для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, судом до уваги не беруться. Встановлення факту правильного чи неправильного застосування судом першої інстанції матеріальних чи процесуальних норм при вирішенні справи належить до компетенції судів апеляційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте, не вчиняла ніяких дій щодо реалізації своїх прав та обов`язків з метою захисту своїх інтересів, всі посилання в заяві фактично зводяться до незгоди з рішенням суду, до переоцінки доказів, які були досліджені судом, суд вважає, що заяву про перегляд заочного рішення від 23 червня 2020 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.280, 288, Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - залишити без задоволення.

Роз`яснити представнику відповідача ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал