Справа № 463/1970/15-ц
Провадження № 2/463/211/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника АТ КБ «Приватбанк» Гнатишак О.В.

представника відповідача Гаталяк М.Я.

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

в с т а н о в и в:

позивач Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.02.2011 року у розмірі 14304,18 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 25.02.2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а в разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.01.2015 року становить 14304,18 грн. та складається з заборгованості за кредитом 5967,50 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 6079,34 грн., заборгованості за пенею та по комісії за користування кредитом 1100,00 грн. Крім цього, відповідач зобов`язаний сплатити штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 657,34 грн.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 березня 2019 року скасовано заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 липня 2015 року та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем 02 вересня 2019 року подано до суду відзив, в якому остання зазначає, що проти позову заперечує. Зазначає, що дійсно отримувала кредит у сумі 300,00 грн., проте його погасила. У заяві від 25.02.11 року відповідач просила кредитну картку з лімітом у 1 000,00 грн., а тому не могла отримувати більших сум. Позивач у своїх додатках до позовної заяви подає інші відомості ніж у позовній і заяві. Вона не визнає того, що отримала від банку кредит у сумі 5 967,50 грн. Звідки взялася сума 5 967,50 грн. у позовній заяві не вказується.

Крім того, з позовної заяви видно, що кінцевим терміном повернення боргу є термін закінчення дії кредитної картки. Картка видається на один рік, отже кінцевим терміном повернення боргу є 25 лютого 2012 року. Позивач звернувся до суду 25 березня 2015 року, тобто з пропущенням трьохрічного строку позовної давності.

Також, у позовній заяві позивач зазначає, що згідно з договором відповідач зобов`язана платити за користування кредитом за ставкою 36 % річних на суму залишку заборгованості. Проте, у заяві від 25.02.11 року про сплату відсотків за кредит не згадується, а довідка про умови кредитування не є самими Умовами і Правилами надання банківських послуг. Стверджує, що не читала і не підписувала Умови і Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку. В позовній заяві позивач посилається на Правила користування платіжною карткою. При чому, у заяві від 25.02.11 року навіть не згадується про ознайомлення з Правилами користування платіжною карткою. До позовної заяви позивач додає «Условия и Правила предоставления банковских услуг». Зазначає, що такі правила вона не читала, і не могла читати, бо не розуміє російської мови. Отже, отримуючи кредитну картку «Універсальна», відповідач погодилася лише на отримання кредиту в сумі не більше 1 000,00 грн. та не погоджувалася на відсотки, пеню і комісію.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 , витребувано у позивач оригінал заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.02.2011 року та довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» від 25.02.2011 року.

Від позивача до суду поступили письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що з заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної відповідачем 25.02.2011 року вбачається, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Власним підписом позичальник підтвердила, що ознайомився і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Також боржниця письмово Банку підтвердили, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку, зобов`язуються виконувати такі, регулярно знайомитись з ними. Таким чином, сторонами дотримано застережень встановлених пунктах 14.1, 14.8 та 14.12 ст. 14 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні. В матеріалах справи наявна підписана боржницею 25.02.2011 року Довідка про Умови кредитування з використанням платіжної картки Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду за якою сторонами обумовлено тип картки, тип кредитної лінії, пільговий період нарахування відсотків, базову процентну ставку, розмір щомісячного платежу, термін внесення щомісячних платежів, пеня за невчасне погашення заборгованості, штраф за порушення термінів погашення платежів. Також, боржнику видано картку Універсальна 55 днів - 663030, строк дії 11/14, що спростовує покликання боржниці щодо пропуску строку позовної давності. Окрім цього, виписка по картковому рахунку, якою АТ КБ ПРИВАТБАНК обґрунтовує спростування заперечень сторони боржника є первісним бухгалтерським документом про видачу та сплату коштів за Кредитним договором. З виписки по рахунку за період з 25.02.2011 року по 31.01.2015 року вбачається, що боржниця використовувала кредитний ліміт, знімала кредитні кошти через банкомата, проводила розрахунки платіжною карткою у торгово-сервісній мережі. Останнє погашення заборгованості мало місце в дату 15.02.2014 року в сумі 1500,00 грн., що також свідчить про дотримання кредитором строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав аналогічні пояснення.

Представник відповідача проти позову заперечив з наведених вище підстав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.02.2011 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку про надання платіжної картки кредитка «універсальна» з бажаним кредитним лімітом 1 000 грн., що стверджується оглянутим в судовому засідання оригіналом анкети-заяви, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.161). В вказаній анкеті-заяві також зазначено, що підписана заява разом з «Пам`яткою клієнта» та «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між особою та банком договір про надання банківських послуг.

Окрім цього, судом було оглянуто оригінал довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна» 30 днів пільгового періоду із підписом відповідача ОСОБА_1 , копію якої долучено до матеріалів справи (а.с.9). З вказаної довідки вбачається, що відповідач погодилась на сплату 3 відсотків в місяць від залишку заборгованості, пені за невчасне погашення заборгованості та штрафу.

Таким чином судом встановлено, що 25.02.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено договір, згідно з умовами якого останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З виписки по рахунку (а.с.145) вбачається, що за період з 25.02.2011 року по 31.01.2015 року боржниця використовувала кредитний ліміт, знімала кредитні кошти через банкомата, проводила розрахунки платіжною карткою у торгово-сервісній мережі, в тому числі здійснювала оплату комунальних послуг по місцю проживання, погашала використані кошти, таким чином з умовами договору погоджувалася і їх виконувала. Останнє погашення заборгованості мало місце в дату 15.02.2014 року в сумі 1500,00 грн.

Доводи відповідача та представника відповідача щодо того, що вона не читала та не була ознайомлена із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку спростовуються витребуваними судом за клопотанням представника відповідача та оглянутими в судовому засіданні оригіналами доказів: анкетою-заявою та довідкою про умови кредитування, в яких фактично викладено тарифи банку, які були підписані відповідачем, що представник відповідача не заперечив.

Окрім цього, безпідставним є посилання представника відповідача на те, що у заяві на видачу коштів не визначено істотні умови договору, а довідка про умови кредитування не є складовою договору позики виходячи із наступних обставин.

Як вбачається із Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна» (а.с.162), вона є додатком до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.161), вони обидві підписані як представником банку так і відповідачем. У вказаній Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна» зазначено істотні умови кредитного договору такі як назва картки, розмір коштів, які просила надати відповідач базова ставка відсотків, пільговий період протягом якого відсотки не нараховуються, порядок нарахування і розмір штрафу, та інші умови.

Тому посилання представника відповідача на те, що відповідно до Постанови ВП ВС у справі № 342/180/17 позивач не має права на стягнення відсотків та штрафних санкцій не заслуговує на увагу, оскільки у даному спорі складовою договору позики крім заяви-анкети на отримання коштів є Довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна», яка підписана обома сторонами і яка містить істотні умови кредитного договору.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а в разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із виписки з картки ОСОБА_1 , відповідач користувалась кредитними коштами, допустила утворення заборгованості, яка станом на 31.05.2015 року згідно розрахунку заборгованості (а.с.6-7) становила 14 304,18 грн., та складалась, зокрема, із заборгованості за кредитом 5967,50 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 6079,34 грн. та штрафних санкцій. Вказані розрахунки позивача відповідачем не спростовано. При цьому суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 15.02.2014 року здійснила поповнення картки на суму 1 500 грн. (а.с. 145-158), а тому доводи відповідача та її представника щодо пропуску строку звернення до суду із позовом є безпідставними, оскільки фактичним частковим виконанням зобов`язання відповідач вчинила дії, що свідчить про визнання нею свого обов`язку по зобов`язанню перед позивачем в силу положень 264 ЦК України, чим перервано перебіг позовної давності, який починається заново.

Окрім цього, як вбачається із інформації з бази даних банку, картка, яку видано боржнику Універсальна 55 днів - 663030, має строк дії до листопада 2014 року.

Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачем дійсно взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість по поверненню тіла кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Вказані обставини стверджуються наведеними вище доказами та відповідачем не спростовані.

Окрім цього, відповідачу також нараховано штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 657,34 грн., а також заборгованість за пенею та по комісії за користування кредитом 1100,00 грн., яка як вбачається із наданих в судовому засіданні представником позивача пояснень, була нарахована в період з січня 2013 року по 31.01.2015 року.

Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 ЦК). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як визнав у судовому засіданні представник позивача і це підтверджується випискою з картки ОСОБА_1 (а.с. 145-158), штрафні санкції у виді штрафів та пені нараховувалась в період з січня 2013 року по 31.01.2015 року, тобто більше ніж за рік до дня звернення до суду із позовом 24.04.2015 року. Із врахуванням наданої виписки, зокрема, нарахування різних штрафних санкцій в межах однієї операції, суд не може самостійно визначити періоди та суми сплати таких.

Окрім цього, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пп.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час згідно з пп.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №347/1910/15-ц та від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15.

Таким чином, з врахуванням наведених положень, суд приходить до переконання, що позивачем належним чином не доведено підставність вимог про стягнення штрафних санкції, оскільки суд позбавлений можливості перевірити належним чином строк на звернення до суду із відповідними вимогами та розмір відповідних платежів.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитом 5967,50 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 6079,34 грн., , а в частині стягнення пені в розмірі 1100 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 657,34 грн. - відмовити.

Крім цього, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.02.2011 року у розмірі 12046,84 грн. (дванадцять тисяч сорок шість гривень вісімдесят чотири копійки).

В решті в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 243,6 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код РНОКПП 14360570;

відповідач: ОСОБА_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дата складення повного тексту рішення 29 січня 2020 року.

Суддя: Гирич С. В.