Справа № 495/937/19
№ провадження 2/495/712/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

27 січня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/937/19,

за участю учасників справи:

відповідача - особисто ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визнання батьківства,

від позивача - представник ОСОБА_3 на підставі ордеру серії ОБ № 188147,

від відповідача - представник ОСОБА_4 на підставі ордеру серії ОД № 294214,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, про визнання батьківства, у відповідності до ст. ст. 128, 180, 181, 182 СК України, уточнивши свої позовні вимоги 18.02.2019 року остаточно просить суд: визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1000 грн.

Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2015 року почала зустрічатись з відповідачем ОСОБА_1 .

Вказує, що з відповідачем вона мала інтимні стосунки.

Коли дізналась про вагітність одразу повідомила ОСОБА_1 , однак останній жодним чином не відреагував.

Надалі стосунки значно погіршали та ОСОБА_1 взагалі припинив спілкуватись та зустрічатись з ОСОБА_2 .

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від стосунків з ОСОБА_1 у них народився син ОСОБА_5 .

Стверджує, що неодноразово зверталась до відповідача зареєструвати їх спільну дитину за взаємною згодою батьків згідно ст.126 СК України, однак останній відмовився.

Тому, запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено на підставі ч.1 ст. 135 СК України /»за вказівкою матері»/.

Разом з тим, позивач вказує, що 20.12.2018 року за взаємною згодою з відповідачем було проведено ДНК-тест на батьківство.

Висновки показали, що батьківство не виключено /У передбачуваного батька та дитини 18 загальних аллель/. З ймовірністю НОМЕР_1 % передбачуваний батько є батьком дитини. Навіть після висновку ДНК відповідач дитину не визнає, участі у житті сина не приймає,матеріально його не забезпечує. Позивач вказує, що на даний час ОСОБА_1 є військовослужбовцем, працює в ВПС «Старокозаче» Білгород-Дністровського загону, отримує заробітну плату і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

З урахуванням вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом.

05 лютого 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду було відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового розгляду на 05 березня 2018 року о 08.30 годину.

11 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі призначена судово - генетична експертиза та провадження було зупинено.

05 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було поновлено та вона призначена до підготовчого судового розгляду на 08 жовтня 2019 рік о 14.40 годину.

08 жовтня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Відповідач 18 березня 2019 року надав до суду письмовий відзив, відповідно до якого не погоджуються з тим, що відповідач є батьком дитини ОСОБА_5 , яку народила ОСОБА_2 .

Вказує, що в 2015 році він був знайомим з ОСОБА_2 , але будь-які інтимні стосунки між ними були відсутні.

Вони зустрічались як хлопець та дівчина, а тому дарували один одному подарунки та ходили в гості до знайомих.

Проте, вони ніколи не планували стати чоловіком та жінкою і жити разом.

В 2016 році їх стосунки «похолоднішали», вони почали рідко зустрічатись та в подальшому зовсім перестали спілкуватись.

Стверджує, що причиною розірвання їх спільних відносин стало те, що позивач ОСОБА_2 , крім відповідача ОСОБА_1 зустрічалась з іншими чоловіками.

Про народження дитини відповідач дізнався від знайомих. Позивач мешкала з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 , який бажав зареєструвати дитину на своє ім`я.

Відповідач не погоджується з результатами ДНК тесту, так як достовірно знає, що не є батьком малолітнього ОСОБА_5 .

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами погодилися частково, в частині визнання відповідача батьком дитини погодилися, в частині стягнення аліментів погодилися частково, просять суд при визначені розміру аліментів врахувати стан здоров`я та матеріальне становище відповідача.

Третя особа в судовому засіданні залишила вирішення питання на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства.

Вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача та представника третьої особи, допитавши в якості свідка ОСОБА_9 , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . /л.с.3/.

Згідно витребуваного судом актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 397 від 09.06.2017, складеного Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, відомості про батька вказані згідно ч.1 ст. 135 СК України. /л.с.35/.

У відповідності до довідки № 140, виданої Старокозацькою сільською радою 30.01.2019 року, гр. ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /знаходиться на повному утриманні матері. /л.с.8/.

У відповідності до приєднаного до матеріалів справи копії звіту по тесту на батьківство ОСОБА_10 , складеного ПП«Genorama», результати тесту ДНК показали, що батьківство не виключено. /у передбачуваного батька - ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_5 18 загальних аллель/. З вірогідністю 99,996650876% передбачуваний батько є біологічним батьком дитини. /л.с.4-5/.

Відповідач у своєму відзиві вказував, що проведення даної експертизи було зроблено приватною фірмою, яку він знайшов по інтеренету, де зі слів працівників фірми було попереджено,що тест буде проведений в державі ОСОБА_11 . Відповідач не визнає вказаних результатів тесту.

У зв`язку з вищевикладеним, та задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 11.04.2019 року було винесено ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи, у відповідності до якої клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судово - генетичної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Призначено по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини судово-генетичну експертизу, на розгляд якої поставлено питання:

- чи є кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

- чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?/л.с.48-51/

Згідно Висновку експерта № 93 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 може являтись біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з імовірністю 99,99999%; таким чином батьківство практично доведено.

У судовому засіданні також було заслухано свідка ОСОБА_12 , яка підтвердила, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зустрічались, ходили як хлопець та дівчина, жили деякий час разом, потім відносини припинили. Стверджує, що все село бачило, як ОСОБА_1 ходив до ОСОБА_2 . Дитина дуже схожа на відповідача.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Як вище зазначено, державна реєстрація народження сина позивача, здійснена відповідно до частини першої ст. 135 СК України.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Судом встановлено, що достовірність даних встановленого батьківства підтверджено Висновком ДНК-екпертизи по тесту на батьківство ІD23804, складеного ПП«Genorama», висновком експерта Одеського обласного бюро судово-генетичної експертизи № 93 та показами свідка ОСОБА_12 .

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивач надала достатнього доводів батьківства відповідача ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи з досліджених судом доказів, суд вважає батьківство ОСОБА_1 стосовно народженої позивачем дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доведеним і таким, що може бути визнаним в судовому порядку, а тому слід внести відповідні зміни до Книги реєстрації народження малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши відомості про батька ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Судом при визначенні розміру аліментів враховуються приєднані згідно ухвали суду від 08.10.2019 року докази, а саме довідка онкологічного диспансеру про хворобу ОСОБА_1 від 07 червня 2019 року; довідка про проходження лікувальної терапії від 21 грудня 2011 року; довідка про проходження місцевої терапії від 23 січня 2012 року; довідка про проходження терапії від 23 грудня 2012 року; довідка центру зайнятості № 308 від 08.10.2019 року; довідка Старокозацької сільської ради № 244 від 12 лютого 2019 року про склад сім`ї; довідка про хворобу матері № 46 від 15 лютого 2019 року; довідка про хворобу матері № 316 від 04 жовтня 2017 року; довідка про хворобу матері № 317 від 04.10.2017 року; довідка ПФУ № 770 від 14 лютого 2019 року про пенсійне забезпечення; довідка ПФУ № 771 від 14 лютого 2019 року про пенсійне забезпечення.

У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18 зроблено наступний висновок: «Відповідач Особа5 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи касаційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу».

Таким чином, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги, що чинним законодавством чітко передбачений розмір аліментів, що вираховується від заробітку /доходу/ платника аліментів, виходячи з кількості дітей, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, її потреби, а також той факт, що наявність на утриманні відповідача непрацездатної матері не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є, а отже суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2019 року та до досягнення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів згідно вимог чинного законодавства, обґрунтованість позовних вимог, суд вважає що їх стягнення підлягає з відповідача на користь держави.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог, з відповідача слід стягнути також витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн, що позивач понесла згідно квитанції №33 від 31.01.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.125,128,138,181, 182, 191 СК України , ст. ст. 12, 13, 83, 109,206, 263, 264, 265, 354, 365 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , громадянина України, уродженця с. Старокозаче, Білгород-Дністровського району Одеської області батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису про народження № 397, виданого 09.06.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зазначивши - в графі «батько» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець с. Старокозаче, Білгород - Дністровського району Одеської області, в графі «громадянство батька» - громадянин України.

Інші відомості в актовому записі про народження № 397, виданому 09.06.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2019 року та до досягнення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 , суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрати на правову допомогу, сплачені нею згідно квитанції №33 від 31.01.2019 року у розмірі 1000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідка на тимчасове проживання серія IN НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24.

Повний текст рішення складений 31 січня 2020 року.

Суддя: