Справа № 946/6735/19
Провадження № 2/946/887/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , свої вимоги мотивує тим, вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадщину прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадщину після ОСОБА_6 прийняв її син ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємцем за законом першої черги являється дочка спадкодавця ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину, позивачу було відмовлено.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку від 18.07.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Уманець Н.І. в реєстрі №2-3468, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 29.11.2019 року №1565.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якої вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1970 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , від 18.09.208 року (а.с.7), ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_7 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2

Статтею АДРЕСА_3 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 55425365 від 12.03.2019 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_7 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_7 являються:

- донька ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 56) та повним витягом з ДРЦСГ (а.с. 64);

- дружина ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 57).

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В. з заявою, згідно якої відмовилася від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 .

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №271/02-14 від 16.07.2019 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.01.2020 року.

Суддя: О.Я.Присакар