УХВАЛА

29 січня 2020 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Матвєєва Ю. О., ознайомившись з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Сахова М.А., про визнання угоди недійсною,

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10 січня 2020 року позовна заява була залишена без руху, як така, яка не відповідала вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме позовна заява була викладена російською мовою, допущені розбіжності в написанні особистих даних сторін, не надано документів, які посвідчують особу позивачки, не в повному обсязі сплачено судовий збір та не підтверджені у відповідності до ч. 9 ст. 62 ЦПК України повноваження представника позивача адвоката Худєєвої Н.М.

28 січня 2020 року на виконання ухвали суду від 10 січня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , викладена державною мовою, з доданим пакетом документів та сплаченим судовим збором.

Між тим, вказана позовна заява разом із доданими документами відлягає поверненню позивачам з огляду на наступне.

Так, на підтвердження повноважень представника позивача ОСОБА_5 надано копію довіреності на ведення судових справ, складену та підписану у Державі Ізраїль 10 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 уповноважує адвоката Худєєву Н.М. представляти її інтереси в судових засіданнях за позовом про визнання угоди недійсною та копію апостилю на окремому аркуші, відповідність яких засвідчена самим представником.

Частиною 1 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Частина 2 вказаної статті зазначає, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Частиною 9 ст. 62 ЦПК України передбачено, що довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з статтею 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Існує два способи засвідчення: консульська легалізація та проставлення апостилю.

Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10.01.2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно з статтею 1 Гаазької конвенції ця конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Отже, у силу приписів пункту "d" частини 2 статті 1 Гаазької конвенції довіреність, видана особою приватного права, є офіційним документом та на неї поширюються вимоги цієї конвенції.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями Конвенції, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Державі Ізраїль та звільнення його від процедури консульської легалізації, він повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Суд зазначає, що додана до позову фотокопія довіреності на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_6 діяти від імені ОСОБА_1 не містить апостилю, проставленого на ній або скріпленого з нею.

З доданої до позовної заяви окремої копії апостилю та безпосередньо з її змісту неможливо встановити документ, на якому він був проставлений або якого він стосується.

Крім того, відповідно до п.13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 05.12.2003 року №237/803/151/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 року за № 1151/8472, апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостилю не дозволяється.

Крім того, в довіреності зазначається про делегування повноваженнями представника адвоката Худєєву Н.М., в той час, як відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України, який є загальнодоступним, право на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 07.09.2018 на підставі заяви адвоката від 07.09.2018р.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

На підставі вищезазначеного, суд доходить висновку що надана до суду засвідчена представником позивача ксерокопія довіреності від імені ОСОБА_1 та окрема копія апостилю не є документами, що посвідчують участь ОСОБА_6 як повноважного представника позивача за наданою до суду довіреністю.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пов`язані між собою, оскільки вони є стороною угоди, яку просять визнати недійсною, позивачем не усунуто недоліки, повноваження представника не підтверджені належним чином, позовна заява в її повному обсязі підлягає поверненню разом із доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Сахова М.А., - вважати не поданою та повернути позивачам.

Роз`яснити позивачам, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва