Справа № 182/3032/20
Провадження № 2-о/0182/125/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.08.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Нікопольська міська рада Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

Їй належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 02.04.1995 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2-1683. В березні 2020 року вона звернулась до реєстраційної служби Виконавчого комітету Нікопольської міської ради з метою державної реєстрації права власності на вказаний вище житловий будинок. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 51629246 від 16.03.2020 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на вищевказане майно через те, що у договорі купівлі - продажу невірно зазначено її прізвище, ім`я та по-батькові. Так, у договорі купівлі продажу, посвідченому 02.04.1995 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 2-1683, її прізвище, ім`я та по-батькові вказано як « ОСОБА_2 ». В той же час, згідно паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 27.10.1998 року, її прізвище, ім`я та по-батькові зазначається як « ОСОБА_1 ». Після цього вона звернулась до нотаріальної контори, в якій було посвідчено вказаний договір дарування, де їй усно повідомили, що нотаріус, яка посвідчувала вказаний договір, померла і внести зміни до вказаного договору вже неможливо. Там їй було рекомендовано звернутися з відповідною заявою до суду. Встановити факт належності документу можливо тільки в суді, тому вона вимушена звернутися до суду з цією заявою. Вважає, що помилки в написанні її анкетних даних, були викликані у зв`язку з неправильним перекладом її імені, по-батькові з російської мови на українську. Зазначені розбіжності в написанні її прізвища, ім`я, по-батькові в документах позбавляють її можливості зареєструвати право власності на вказаний будинок та розпорядитися належним їй будинком. Факт належності їй правовстановлюючого документа підтверджується: співзвучністю прізвища, імені, по-батькові з тим, що зазначено у договорі дарування, із даними, що зазначені в її паспорті, а також однаковістю адреси реєстрації з адресою, вказаною у договорі дарування, та іншими документами, які додані до заяви. Виходячи зі змісту п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовсгановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В зв`язку з чим зараз вимушена звертатись до суду.

Заявниця в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.15).

Представник заінтересованої особи до суду також не прибула. Надала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Проти задоволення заяви не заперечувала (а.с.16).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з вимогами п.6. ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як встановлено в судовому засіданні, заявниці належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належить заявниці на підставі договору дарування, посвідченого 02.04.1995 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2-1683 (а.с.5-6). В березні 2020 року заявниця звернулась до реєстраційної служби Виконавчого комітету Нікопольської міської ради з метою державної реєстрації права власності на вказаний вище житловий будинок. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 51629246 від 16.03.2020 року їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на вищевказане майно через те, що у договорі купівлі - продажу невірно зазначено її прізвище, ім`я та по-батькові (а.с.11). Так, у договорі купівлі продажу, посвідченому 02.04.1995 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 2-1683, прізвище, ім`я та по-батькові заявниці вказано як « ОСОБА_2 ». Однак, згідно паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 27.10.1998 року, її прізвище, ім`я та по-батькові зазначається як « ОСОБА_1 » (а.с.12). Нотаріус, яка посвідчувала вказаний договір, померла і внести зміни до вказаного договору неможливо. Встановити факт належності документу можливо тільки в суді, тому заявниця вимушена звернулась до суду з цією заявою. Заявниця вважає, що помилки в написанні її анкетних даних, були викликані у зв`язку з неправильним перекладом її імені, по-батькові з російської мови на українську. Зазначені розбіжності в написанні її прізвища, ім`я, по-батькові в документах позбавляють її можливості зареєструвати право власності на вказаний будинок та розпорядитися належним їй будинком.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовсгановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зазначена невідповідність при написанні по-батькові виникла не з вини заявниці.

За таких підстав суд вважає за можливе вимоги заявниці задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, п.6 ч.1 ст.315, 317, 319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 02.04.1995 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1683.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал