Провадження 2/127/2485/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про поділ домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі.

Разом із позовною заявою суду подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що адвокатом Грицуляком Т.П. в інтересах позивача ОСОБА_1 готується до подання позовна заява в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_2 про поділ домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: земельної ділянки :02:007:0054, площею 0,1000 га, земельної ділянки :02:007:0055, площею 0,0461 га.

На зазначених земельних ділянках розташовано житловий будинок «А» з прибудовою «а», загальною площею 57,4 кв.м., житловий будинок «В» з прибудовою «в», загальною площею 69,6 кв.м., сараї «Б», «С», «К», погріб «п/К», убиральня «Д», «Л», самочинно зведені гаражі «М» та «М1», самочинно зведена прибудова «М2», огорожа № 1-4, та виділення ј частки в натурі. Зазначена ј частка домоволодіння АДРЕСА_1 та ј земельної ділянки :02:007:0054, площею 0,1000 га, земельної ділянки :02:007:0055, площею 0,0461 га, які знаходяться за тією ж самою адресою належать ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину № 1-592 від 10.04.2015 року та свідоцтва про право власності на спадщину № 1-1284 від 03.06.2016 року.

ОСОБА_4 являється власником 1/8 частки домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 1-595 від 10.04.2015 року.

Заявник вважає, що питання про введення в експлуатацію гаражів «М» та «М1», прибудова до будинку «В» під літерою «»М2», які являються самочинно збудованими на момент виникнення права власності на спадщину і які до зазначених вище свідоцтв про право на спадщину не включені можуть вирішуватись лише після розподілу спільної власності між співвласниками.

Однак, як стало відомо заявнику від інспектора Департаменту архітектурно-будівельного контролю Борецького В., Смірнова Н.П., яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , намагається від імені інших співвласників ввести в експлуатацію вищезазначені гаражі «М» та «М1», а також прибудову до гаражів «М2», які знаходяться на території домоволодіння та являються об`єктом спільної власності, із оформленням права власності на ці об`єкти на неповнолітнього ОСОБА_4 . Для цього ОСОБА_3 подала відповідні документи до Департаменту архітектурно-будівельного контролю, підробивши заяви-згоди інших співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та сусіда

ОСОБА_5 в розмові з іншими співвласниками повідомила, що не має наміру ділити з ними гаражі, оформить їх у власність свого сина та відчужить.

З цього приводу 29.06.2020 року було подано до Вінницького ВП ГУНП відповідні заяви за ч. 1 ст. 358 КК України. 04.07.2020 року на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_1 .ua». ОСОБА_1 виявила об`яву про терміновий продаж спірних гаражів.

Заявник вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 сприятиме справедливому поділу домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі і виконанню рішення суду.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 до суду подано заяву про поділ домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі.

В зв`язку із чим позивач вважає за необхідне вжити усіх необхідних заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підтверджена належними доказами, які дають підстави вважати, що в подальшому виникнуть обставини утруднення виконання рішення суду у даній справі, а отже підлягає задоволенню.

При цьому суд пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 260, 263 ЦПК України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про поділ домоволодіння між співвласниками та виділення часток в натурі задовольнити.

Накласти арешт на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу в цій частині звернути до негайного виконання.

Строк звернення до виконання три роки.

Копію ухвали надіслати сторонам в справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя