Справа № 755/8032/19
Провадження № 2/761/1744/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Ганущака А.М.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги, -

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Десятої київської нотаріальної контори Давидова Тетяна Миколаївна, згідно з яким просив:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 09 червня 1992 року до дня смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати ОСОБА_3 спадкоємцем за законом четвертої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що у період з 09.06.1992 року до 25.02.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбу.

Разом з тим, незважаючи на розірвання шлюбу, яке носило формальний характер, з моменту укладення шлюбу, тобто з 09.06.1992 року і до моменту смерті ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали спільно у квартирі АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет тощо, тобто фактично проживали однією сім`єю з 09.06.1992 року по 25.02.2014 року - у шлюбі, з 26.02.2014 року по 05.02.2019 року - без реєстрації шлюбу.

При цьому, квартира АДРЕСА_1 була придбана під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і є спільним майном подружжя. Право власності на 1/2 квартири офіційно зареєстровано за ОСОБА_3 .

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що в силу вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 передано до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю для подальшого розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

18.10.2019 року до суду надійшов відзив КМР на позовну заяву, в якому відповідач, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити за відсутністю його представника.

Ухвалою від 20.12.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та третя особа у судове засідання своїх представників у судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи містяться клопотання відповідача та третьої особи, в яких вони просили розгляд справи проводити за відсутністю їх представників.

Також, у судовому засіданні, яке відбулося 11.03.2020 року, з обставин справи було допитано в якості свідків позивача у справі та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вислухавши учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що у період з 09.06.1992 року до 25.02.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно з постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори від 03.12.2019 року позивачу через відсутність документів, які підтверджують факт родинних стосунків спадкоємця ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно з Свідоцтвом про право власності від 24.04.2019 року позивачу належить 1/2 частина у праві спільної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, незважаючи на розірвання шлюбу, яке носило формальний характер, з моменту укладення шлюбу, тобто з 09.06.1992 року і до моменту смерті ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали спільно у квартирі АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет тощо, тобто фактично проживали однією сім`єю з 09.06.1992 року по 25.02.2014 року - у шлюбі, з 26.02.2014 року по 05.02.2019 року - без реєстрації шлюбу.

Так, згідно положень ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як встановлено пунктом 6 рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі-майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.д.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Так, на підтвердження факту спільного проживання та побуту з ОСОБА_4 з 09.06.1992 року та по день смерті останньої у квартирі АДРЕСА_1 , позивачем було надано до суду фотокартки, копію договору надання доступу до послуг телеінформаційної мережі від 22.02.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ "Воля-Кабель", копії рахунків за доступ до телемережі, електропостачання, централізоване постачання гарячої води тощо та квитанції про їх сплату-платежі від імені ОСОБА_3 , датовані 2016-2017 роками, договір замовлення на надання ритуальних послуг від 05.02.2019 року щодо поховання ОСОБА_4 .

Крім того, вказані позивачем обставини щодо постійного проживання з ОСОБА_4 як під час офіційного шлюбу, так і після його розірвання, підтвердив сам позивач, будучи допитаним в якості свідка, та свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які, зокрема, підтвердили, що позивач та ОСОБА_4 з 1992 року та до моменту смерті останньої проживали однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що показання свідків не протирічать іншим зібраним у справі доказам, суд оцінює вказані показання як достовірні.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач дійсно проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік і дружина, вони були пов`язані спільним побутом, а також мали взаємні права та обов`язки.

Водночас, враховуючи те, що Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України набрали законної сили з 01.01.2004 року, а Кодексом про шлюб та сім`ю України не передбачалося права встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд, керуючись ч. 1 ст. 58 Конституції України, вважає за можливе встановити факт проживання позивача з з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 05.02.2014 року по 05.02.2019 року та в цій частині позовні вимоги задовольнити частково.

У зв`язку із встановленням в судовому засіданні обставини щодо сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зокрема, з 05 лютого 2014 року по 05 лютого 2019 року, з врахуванням положень ст. 1264 ЦК України у взаєморозумінні зі ст.3 СК України, в даному випадку наявні правові підстави і для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцем четвертої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3 СК України, ст. 1264 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 05 лютого 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцем четвертої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст складений 15.02.2021.

Суддя: