Єдиний унікальний номер 725/29/20
Номер провадження 2/725/12/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 року. Головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик М.І.

за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна , -

ВСТАHОВИВ:

У січні 2020 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного майна подружжя.

Свій позов мотивує тим, що з 2009 року по 2018 рік перебувала у громадянському шлюбі з відповідачем. Вказує, що у 2007 році познайомились з відповідачем. На той час у ОСОБА_2 була сім`я та двоє дітей, з якими він проживав по АДРЕСА_3 роках їздили разом на море. Стверджує, що у 2008 році на прохання відповідача звільнилась з роботи та зареєструвалась як фізична особа-підприємець.

Після розлучення відповідача з дружиною у 2009 році почали будівництво будинку на дачній ділянці відповідача за адресою: АДРЕСА_2 . Разом облагороджували територію та проводили внутрішні роботи. Проект будинку розробляли самостійно. Повністю закінчили внутрішні роботи у будинку у 2015 році. Право власності на даний будинок оформлено на ОСОБА_2 .

Вказує, що на весні 2018 між позивачем та відповідачем почалися сварки та непорозуміння. Стосунки між нею та відповідачем припинились, подальше збереження даних відносин неможливе. Стверджує, що відповідач у серпні 2019 року передав ОСОБА_1 кошти в сумі: 4500 доларів США, як часткове відшкодування коштів за частку в будинку, про що не було написано розписки з боку позивача.

На підставі вище викладеного просить суд, встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 2009 року по квітень 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 та визнати житловий будинок АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат - Мандзюк В.Б. в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити та пояснили, що з 2009 року ОСОБА_1 проживала з відповідачем у м. Чернівці як сім`я, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У 2009 році розпочали спільне будівництво будинку у АДРЕСА_2 . Крім того, за час спільного проживання, у спірному будинку були здійснені внутрішні роботи, які перелічені у позові. У 2015 році будівництво було завершено. Право власності на даний будинок було оформлено на ОСОБА_2 15.03.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат - Яремко О. М. надали суду відзив на позовну заяву, який у судовому засіданні підтримали та додатково пояснили, що 27 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано шлюб. Оскільки сім`я розпалась, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було добровільно здійснено поділ набутого майна. В результаті даного поділу дружині та дітям залишилася квартира, а ОСОБА_2 - земельна ділянка із будинком у садовому товаристві. На підставі рішення Чернівецької міської ради від 26 серпня 2010 року №1408 ОСОБА_2 22 листопада 2010 року отримав Державний акт на прво власності на земельну ділянку. 22 травня 2012 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради оформлено право власності на садовий будинок та ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім.»я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 24 грудня 2015 року за зверненням ОСОБА_2 , рішенням Чернівецької міської ради затверджено проект зміни цільового призначення земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2 із індивідуального садівництва на : для ослуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, а 28 лютого 2017 року рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №98/5переведено садовий будинок у садівничому товаристві «Кварц» у житловий. 22 березня 2017 року на ім`я ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 . На підставі наведеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог . Також вказали, що стосунки з позивачкою не були сімейними. Як такого, спільного господарства сторони не вели.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 являється його матір`ю. У 2007 році вона познайомилась з ОСОБА_2 . У відповідача був у власності дачний будиночок та земельна ділянка. У 2008 році там почалося будівництво. Вказав, що почали проживати разом в спірному будинку. На той час у ньому не було газу та вони користувались газовими балонами. Вказав, що газ провели вже під час постійного проживання там. Стверджував, що до переїзду вони з матір`ю проживали по вул.. Кіцманській в м.Чернівці.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він являється постійним клієнтом магазину, в якому працює ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і сприймав позивача з відповідачем як сім`ю. Вказав, що будівництвом будинку вони займались разом та закінчили його у 2009 році. Бачив як на будівництво завозили будівельні матеріали, оскільки проживає по АДРЕСА_5 та був поруч даного будинку неодноразово.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 являється директором в магазині в якому вона працює. Вказала, що з ОСОБА_1 знайома з 2010 року. Стверджує, що позивачка з відповідачем проживали разом та спільно будували будинок, проте в гості до них не приходила,а вищевказані факти відомі зі слів позивачки.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2009 році та у 2015 році стали хрещеними батьками її дітей. Стверджує, що була у них в гостях за адресою: АДРЕСА_2 та приходила до них на будівництво.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, вказав, що він являється відчимом ОСОБА_1 . Позивачка та відповідач проживали разом з 2007-2008 років в АДРЕСА_2 . У 2009 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпочали будівництво, де він допомагав. Будівництво тривало 2-3 роки, коли закінчили будувати перший поверх. Після чого за тією адресою разом святкували Новий рік.

Суд заслухав сторін по справі, їх представників та свідків, дослідив письмові докази та прийшов до наступного висновку.

Так судом встановлено, що рішенням Чернівецької міської ради від 26 серпня 2010 року №1408 ОСОБА_2 22 литопада 2010 року отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої: для ведення садівництва.(а.с.63)

22 травня 2012 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради оформлено право власності на садовий будинок та 25 травня 2012 року на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. (а.с.66) 24 грудня 2015 року рішенням Чернівецької міської ради затверджено проект зміни цільового призначення земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_6 з індивідуального садівництва, на ділянку для ослуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а 28 лютого 2017 року рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №98/5 переведено садовий будинок в садівничому товаристві «Кварц» у житловий. (а.с.64-65)

Позивач просить встановити факт проживання його з відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу у період з 2009 року по квітень 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 . Як доказ на підтвердження спільного проживання з відповідачем у зазначений період, посилається на показання свідків , дозволом на торгівлю, договорами з працівниками від імені ОСОБА_1 та наданими суду фото-знімками.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сімї.

Крім показань свідків, на які посилається позивач, як на доказ його спільного проживання з відповідачем однією сім`єю в період з 2009 року по квітень 2018 року, які є родичами та близькими друзями позивача, матеріали справи не містять інших доказів, які б підтверджували, що у сторін по справі був спільний бюджет, вони вели спільне господарство, були спільні витрати та придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Окрім цього, як вказано у постанові ВС від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц, для встановлення факту спільного проживання, показання свідків не можуть бути єдиною підставою.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту його проживання з відповідачем ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 2009 року по квітень 2018 року.

Спірний житловий будинок АДРЕСА_7 належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи зі змісту ст. 74 СК України, для того щоб визнати майно спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою, необхідно встановити факт їх спільного проживання. Однак, як зазначено вище, позивачем не було доведено факт спільного проживання з ОСОБА_2 на час встановлення права власності за ОСОБА_2 на спірний житловий будинок, тому вимоги позивача про визнання житлового будинку АДРЕСА_7 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 , визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння та його поділу не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський