Провадження № 2/201/789/2020
УХВАЛА

04 серпня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В.,

за участю представника позивача адвоката Бразалук С.С.,

представника відповідачки Чулініна Д.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про призначення комісійної судово-медичної та судово психологічної експертиз щодо ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказана цивільна справа.

Представником відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявлене клопотання про призначення судових експертиз (а.с. 134 135).

В обґрунтовування клопотання представник відповідачки зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 має сумніви у доведеності позивачем розміру вимог, вважає, що заявлені до стягнення витрати на пов`язані з лікуванням і придбання ліків.

Посилався на те, що в силу ст. 1195 ЦК України потерпілий має право на відшкодування саме додаткових витрат, викликаних необхідністю придбання ліків. Інший необхідний обсяг медичних послуг та лікарських засобів гарантовані державною згідно зі ст.ст. 7, 8 Основ законодавства України про охорону здоров`я. Ці витрати відшкодовуються державі за регресним позовом закладу охорони здоров`я, податкової інспекції, прокурора.

Зазначив, що надані позивачем квитанції або датовані днем хірургічної операції, або подані в неякісних копіях, через що неможливо встановити їх належність до післяопераційного періоду лікування, виключивши їх пов`язаність з проведенням хірургічної операції, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету. Не всі ліки, зазначені у цих квитанціях, відповідають відомостям про призначене лікування за даними виписного епікризу з історії хвороби. При цьому виписний епікриз містить дані про позитивну динаміку стану потерпілого у післяопераційний період, клінічний пepeбіг якого протікав без особливостей та без порушень кровообігу та іннервації, що викликає сумніви у дійсних потребах позивача у придбані призначених ліків за станом здоров`я потерпілого у віці 33 повних років з перебільшенням проявів травми, яка є в дійсності, і підтриманням такого роду проявів, аби довше пробути на лікуванні (агравацією).

Таким чином, визначення характеру стану здоров`я позивача і відповідності придбаних ліків призначенням лікарів необхідне, щоб встановити прямий причинний зв`язок витрат на ліки з травмою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і категорично виключити переслідування потерпілим, для чого потрібні спеціальні знання лікарів-клініцистів відповідної спеціальності та у сфері фармакології.

Крім того, ступінь фізичного болю, якого позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, в якому полягає моральна шкода, мають істотне значення за ст. 23 ЦК України для визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди. Однак для відшкодування моральної шкоди слід визначити у позивача індивідуально-психологічні особливості, риси характеру, провідні якості особистості; емоційні реакції та стани; індивідуальні властивості перебігу психічних процесів.

Для проведення психологічної експертизи слід провести опитування позивача із застосуванням комп`ютерного поліграфа для проведення на його базі психологічного обстеження підекспертного позивача.

З урахуванням викладеного просив суд призначити комісійну судово-медичну експертизу ОСОБА_3 силами КЗ Дніпропетровської обласної ради «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» з уведенням до складу експертної комісії професора чи викладача кафедр медичних спеціальностей з фармакології.

Поставити експертам для роз`яснення питання:

1)Яке лікування тупої травми тіла, заподіяної в результаті ДТП 06.02.2019р. призначалося ОСОБА_3 .? Які з усього обсягу наданих йому медичних послуг та лікарських засобів фінансуються за рахунок коштів комунальних закладів охорони здоров`я та державного бюджету, а які потребують додаткових витрат за рахунок інших джерел фінансування?

2)Відповідає чи ні призначене лікування встановленому діагнозу і ступеню тяжкості заподіяних ОСОБА_3 тілесних ушкоджень? Якщо так, то чи відповідають призначеному лікуванню придбані лікарські засоби за пред`явленими ним квитанціями?

3)Чим прямо викликане придбання ОСОБА_3 лікарських засобів за наявними квитанціями: хірургічним втручанням, післяопераційним амбулаторним лікуванням чи агравацією ОСОБА_3 заподіяної в результаті ДТП тупої травми тіла?

Також просив призначити судово-психологічну експертизу ОСОБА_3 силами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції У країни;

Поставити експертам для роз`яснення питання:

1.Чи мали суттєвий вплив індивідуально-психологічні особливості та емоційний стан підекспертного ОСОБА_3 на його поведінку в ДТП ІНФОРМАЦІЯ_1 на АДРЕСА_1 ?

2.Чи була ситуація, що пов`язана з травмуванням внаслідок ДТП, психотравмуючою для ОСОБА_3 .? Якщо так, то з якою інтенсивністю і тривалістю психотравмуючого впливу зазначеної ситуації ОСОБА_3 завдані з психологічної точки зору страждання (моральна шкода)?

3.Чи є у підекспертного ОСОБА_3 зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу обставин ДТП 06.02.2019р. на АДРЕСА_1 ?

4.Якщо так, то який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані ОСОБА_3 страждання (моральну шкоду)?

Просив покласти на ОСОБА_3 обов`язок пройти психологічне обстеження з опитуванням з метою отримання із застосуванням комп`ютерного поліграфа орієнтувальної інформації на предмет уявлень ОСОБА_3 про ДТП.

В судовому засіданні представник відповідачки клопотання підтримав, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що надані позивачем докази не доводять пов`язаність лікування з заподіяними травмами, отриманими внаслідок ДТП, тому необхідно, щоб у справі були хоч-якісь докази, якими можуть бути експертизи.

Представник позивача проти заявленого клопотання заперечувала, пояснивши, що у справі наявні всі докази, які підтверджують заподіяння позивачеві матеріальної та моральної шкоди, зокрема, медичні документи, чеки на лікування, а вироком суду підтверджена вина ОСОБА_4 .

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, вивчивши доводи клопотання, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 р. по справі 6-183цс14.

Природа обов`язків щодо доказування, регламентована у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та обов`язку учасників справи подавати усі наявні у них докази, закріпленому у п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України. Положення ст. 81 ЦПК України відбивають засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. При цьому сторони наділені правом самостійно обирати коло доказів, на які вони посилаються і які подають суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.

Виходячи з норми ст. 1166 ЦПК України саме на позивача покладається обов`язок доведення факту завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

Однак позивач клопотань про проведення експертиз, які підтверджують факт і розмір заподіяння матеріальної і моральної шкоди не заявляв. Перед судом представник позивача висловив позицію про недоцільність проведення експертиз і не погодився їх проводити.

Окрім того, щодо заявленого представником відповідача клопотання про проведення судово-психологічної експертизи і покладення на позивача обов`язку пройти психологічне обстеження із застосуванням комп`ютерного поліграфа, то згідно з пп. 6.8.2. пп. 6.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.

З огляду на наведене суд не може покласти на учасника справи обов`язок пройти опитування із застосуванням комп`ютерного поліграфа, оскільки це є виключно його правом.

Закон не встановлює обов`язкового призначення у справах про відшкодування моральної шкоди судово-психологічної експертизи і не обмежує доведення факту її заподіяння та розміру відшкодування певними засобами доказування.

Отже, оскільки саме на позивача покладається обов`язок доведення факту завдання такої шкоди відповідачем та її розмір, призначення експертиз за клопотанням сторони відповідача, факт вини якого у заподіянні шкоди, вже встановлений вироком суду у кримінальній справі і не потребує доказування, суперечить приписам ст. 1166 ЦК України.

Окрім вказаного, слід зазначити, що стаття 103 ЦПК України визначає умови призначення експертизи судом. так, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

А стаття 105 ЦПК України визначає підстави обов`язкового призначення експертизи судом, а саме, у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами.

Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоров`я;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Категорія спору про відшкодування шкоди, заподіяної злочином не є такою, у якій проведення експертизи є обов`язковою, експертиза не заявлена обома сторонами і визначені стороною відповідач питання не є предметом дослідження, про які йдеться у п.п. 1-3 ст. 105 ЦПК України

Питання щодо розміру матеріальної шкоди і її пов`язаність з наслідками ДТП дійсно відносяться до предмету доказування. Однак, згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Отже, неналежними доказами є ті, що не стосуються предмету доказування, а недопустимими є ті, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Норми ст.ст. 102, 106 ЦПК України дозволяють учаснику справи самостійно подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідачем перед експертом не ставиться питання про відповідність встановленого діагнозу заподіяним у результаті ДТП травмам, а лише відповідність призначеного лікування й ліків встановленому діагнозу і ступеню тяжкості заподіяних ушкоджень. При цьому, закон не обмежує встановлення обставин щодо розміру заподіяних збитків та причинного зв`язку між діями заподіювача шкоди та відповідними наслідками, зокрема й у виді витрат на лікування певними засобами доказування і не передбачає особливого порядку одержання таких доказів.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 103, 258, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представнику відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про призначення комісійної судово-медичної та судово психологічної експертиз щодо ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 06 серпня 2020 року.

Суддя О.С. Наумова