Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/2391/20
У Х В А Л А

06.08.2020 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Левко Т.Ю., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в особі головного державного виконавця Олашин Наталії Василівни, ОСОБА_2 про визнання сплачених коштів аліментами на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до відповідача Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в особі головного державного виконавця Олашин Н.В. та до відповідача ОСОБА_2 про визнання сплачених коштів аліментами на утримання дитини.

Вивчивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що відповідачем 1 у справі є Виноградівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в особі головного державного виконавця Олашин Н.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК і ст.16 ЦК України особа сама визначає спосіб захисту своїх прав, і зокрема особу, до якої позовні вимоги пред`являються.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Поряд з цим, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 7 Постанови №6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов`язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

В свою чергу, суддею встановлено, що позивачем оскаржуються дії державного виконавця (постанова про накладення штрафу) щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.10.2015 року про стягнення аліментів на утримання дитини, постановленого у відповідності до приписів ЦПК України.

Таким чином, оскарження дій державного виконавця в даному випадку повинно відбуватися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), не погоджується з постановою державного виконавця про накладення штрафу від 16.11.2018 року, яка винесена головним державним виконавцем Олашин Н.В. в ході виконавчого провадження ВП № 540666 з примусового виконання виконавчого листа №639/8039/15-ц, виданого 29.03.2017 року Жовтневим районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним, у відкритті позовного провадження по справі слід відмовити, оскільки позивач є стороною виконавчого провадження, питання, пов`язані з виконавчим провадженням повинні вирішуватися в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, а саме: шляхом звернення до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на дії державного виконавця.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 186, 260, 353, 354, 355, 447 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в особі головного державного виконавця Олашин Наталії Василівни, ОСОБА_2 про визнання сплачених коштів аліментами на утримання дитини.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду, який видав виконавчий документ із скаргою в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати позивачу, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Т. Ю. Левко