Справа № 502/2432/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Старотроянівської сільської ради

про

встановлення факту належності правовстановлюючого документу та

визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Старотроянівської сільської радита просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, факт прийняття спадщини та визнати право власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на земельну ділянку, площею 2,76 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належну померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Вони з матірію - ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги у строк визначений ст. 1270 ЦК України, звернулися до Державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. 30.10.2017 року, Державним нотаріусом Білгород-Дністровької міської державної нотаріальної контори їй було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна після смерті батька - ОСОБА_2 . Свідоцтво про право власності на іншу 1/2 частину спадкового майна видано не було, оскільки мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто за життя не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину. З метою оформлення спадкових прав після смерті матері, 03.04.2018 року, позивач звернулась до Теплодарської міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за якою було заведено спадкову справу. Втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, яку успадкувала мати - ОСОБА_3 після смерті мого батька ОСОБА_2 їй було відмовлено та надано роз`яснення від 26.10.2019 року, про те, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.04.2019 року, відсутня інформація про батька, як власника цієї земельної ділянки. Чому витяг не містить таких відомостей мені не відомо, але в вочевидь ця обставина порушує її право на спадкування, а тому вона змушена звертатись до суду за захистом своїх спадкових прав, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. ОСОБА_3 прийняла у спадок за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки, площею 2,76 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач в свою чергу є спадкоємцем ОСОБА_3 , спадщину після смерті матері прийняла, а тому за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки після її смерті.

Позивач надала заяву, згідно якої позов підтримала в повному обсязі. У разі неявки відповідача, просила розглянути справу заочно.

Представник відповідача Старотроянівської сільської радинадав заяву, за якою просив розглянути справу без їх участі, вимоги позивача визнає у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.05.1964 в с. Старотрояни сільській раді Ізмаїльського району Одеської області, запис акта про народження № 15 рос. « ОСОБА_2 » та рос. « ОСОБА_3 » є батьками: рос. « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюб між рос. «ОСОБА_2 » та рос. « ОСОБА_3 » був укладений 19.11.1955 року, що підтверджується виданим свідоцтвом про одруження від 19.12.1955 р., актовий запис № 11. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_4 ».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 23.12.2014 р., Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 757, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 12.10.2017 р., Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 315, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно роз`яснення від 26.10.2019 року вих. 1231/02-14, ОСОБА_1 надана інформація про те, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 12.04.2019 року, відсутня інформація про ОСОБА_2 , як власника цієї земельної ділянки.

ОСОБА_3 прийняла у спадок за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки, площею 2,76 та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області, належну померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 30.10.2017 року.

З копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 451937, виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року № 156/ХVI-ХХІІІ вбачається, що ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 2,76 гектарів, розташовану на території Старотроянівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Стосовно встановлення юридичних фактів, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Щодо задоволення вимог відносно встановлення факту належності земельної ділянки ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки з наявних документів вбачається, що зазначений державний акт на право приватної власності на землюбув виданий не на її ім`я.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а вимога щодо визнання права власності на спадщину підлягає задоволенню.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16 ЦК України, ст. ст. ст. 12, 81, 207, 259, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1261 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Старотроянівської сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно- задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 на 1/2 частку земельної ділянки, розташовану території Старотроянівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,76 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 451937, виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Старотроянівської сільської Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 11 квітня 2001 року № 156/ХVI-ХХІІІ за спадщиною після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні заявленої позовної вимоги про встановлення факту належності земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников