Провадження № 22-ц/802/74/20 Категорія: 84 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Киці С. І., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника заявника Рищука ОСОБА_1 .,

представника ВДВС Левчук І. О.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд із даною заявою, мотивуючи вимоги тим, що 23.03.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.05.2008 в розмірі 43 383, 26 дол. США та пені в розмірі 29 249,36 грн; солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.05.2008 в розмірі 43 383, 26 дол. США та пені в розмірі 29 249,36 грн; стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ОСОБА_4 в користь ПАТ «УкрСиббанк» по 5233, 08 грн судового збору з кожного. Стягувачу видано виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4

26.12.2018 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Укрфінстандарт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 0 від 16.05.2008.

Того ж дня між ТОВ «Укрфінстандарт» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Посилаючись на те, що зобов`язання сторін, що виникли за кредитним договором, припинилися, заборгованість за кредитним договором погашена, на даний час заборгованість фактично відсутня, на підтвердження чого ПАТ «УкрСиббанк» надав довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором та припинення обтяження на предмет іпотеки, ОСОБА_3 просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 161/19329/15-ц від 14.06.2016, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 161/19329/15-ц від 14.06.2016, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання припиненим договору поруки щодо боржника ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області подав апеляційну скаргу, в якій вважає її незаконною, необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржуваний виконавчий лист на даний час перебуває на виконанні у відділі ДВС. Представник виконавчої служби до участі в розгляді справи не залучався та не повідомлявся. Вказує на те, що відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з наведених заявником підстав відсутності заборгованості за кредитним договором у ОСОБА_3 . Зазначає, що у такий спосіб боржник ухиляється від сплати виконавчого збору, який передбачений ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі відділ ДВС, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовити.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з припиненням зобов`язання боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 0 від 16.05.2008 внаслідок повного його виконання, повністю відсутній обов`язок ОСОБА_3 за оскаржуваним виконавчим листом.

Однак з такими висновками суду колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2016 Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.05.2008 в розмірі 43 383, 26 дол. США та пені в розмірі 29 249,36 грн; солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.05.2008 в розмірі 43 383, 26 дол. США та пені в розмірі 29 249,36 грн, стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в користь ПАТ «УкрСиббанк» по 5233, 08 грн судового збору з кожного.

На підставі даного рішення, яке набрало законної сили, стягувачу 14.06.2016 було видано виконавчі листи, що підтверджується відміткою про їх отримання представником банку у довідковому листі до справи. Як вбачається із апеляційної скарги, за даними виконавчими документами на підставі заяви стягувача від 09.08.2016 року Другим ВДВС 11.08.2016 року було відкрито виконавче провадження за № 51895384, накладено арешт на майно боржника. Копія постанови була направлена сторонам. У наданий строк для добровільного виконання рішення суду боржник його не виконав.

26.12.2018 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу №26/12, за умовами якого до ТОВ «Укрфінстандарт» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 16.05.2008, боржником у якому є ОСОБА_3 .

Того ж дня, між ТОВ «Укрфінстандарт» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення прав вимоги №26-12/ФК-18 за вищевказаним кредитним договором.

ПАТ «УкрСиббанк» надав довідку про відсутність станом на 19.06.2019 заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.05.2008 та припинення обтяження на предмет іпотеки.

Відповідно до частин першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, та до початку процедури примусового виконання рішення суду, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Згідно з частиною 1 статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, не припиняється внаслідок заміни первісного кредитора новим, до якого перейшли права первісного кредитора у вказаному зобов`язанні у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу майнових прав.

Отже, оскільки в даній справі право на стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 було реалізоване кредитором шляхом звернення до суду з позовом, за результатами вирішення якого ухвалено судове рішення про стягнення кредитної заборгованості, то укладення вже в процесі виконання між первісним кредитором і новим кредитором договору купівлі-продажу майнових прав не свідчить про припинення зобов`язання боржника, яке виникло за цим судовим рішенням.

Однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення зобов`язання за домовленістю сторін.

Інформація, наявна в матеріалах справи, яка надана ПАТ «УкрСиббанк", що станом на 19.06.2019 відсутні до ОСОБА_3 будь-які грошові (майнові) претензії, не може бути взята до уваги, оскільки на цей час банк уже відступив своє право вимоги за даним кредитним договором, а також не містить відомостей щодо розміру боргу, який припинений за домовленістю сторін, а саме: між новим кредитором та боржником, у той час, як відповідно до виконавчого листа стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає 43383,26 доларів США, 29249,36 грн пені, 5233,08 грн судового збору заборгованості за кредитним договором. Також матеріали справи не містять доказів припинення зобов`язання за кредитним договором та всіма договорами забезпечення за домовленістю між новим кредитором ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_3 .

Таким чином, відсутні правові підстави стверджувати, що обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його припиненням.

Разом з тим, виконавче провадження відкрито 11 серпня 2016 року, а відступлення права вимоги в користь ОСОБА_2 , на що посилається боржник у своїй заяві, відбулося 26 грудня 2018 року, тобто не поза межами виконавчого провадження.

Таким чином, звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з виконанням рішення суду, в даному випадку є необгрунтованим, оскільки фактично не підтверджено повне погашення боргу, а також відступлення права вимоги відбулося в межах примусового виконавчого провадження.

Отже, обставин, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 , суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та не врахував, що боржником не надано належних та допустимих доказів, що його обов`язок відповідно до рішення суду в даному випадку припинено до початку примусового виконання рішення та не наведено обґрунтованих підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана в даній справі ухвала про задоволення заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у даній справі постановлена з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ній висновки не відповідають обставинам справи, тому вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні такої заяви.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 вересня 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді