Справа № 161/5987/20
Провадження № 4-с/161/38/20
У Х В А Л А

23 липня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Будь С.Л.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Будь С.Л.

Скаргу мотивував тим, що на виконанні Луцького РВ ДВС ГТУЮ перебувало зведене виконавче провадження №49876712 від 28.01.2014 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

02.10.2019 в межах ВП №52358446 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

23.11.2019 в межах ВП №41601028, ВП № 41600923 державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». В даних виконавчих провадженнях чинність арештів припинена не була, копія постанови скерована лише стягувачу.

Вважає, що дії державного виконавця в частині не скасування накладених арештів є неправомірними, оскільки ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» прямо передбачено зняття арешту за наслідками закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

А тому, просить визнати бездіяльність головного державного виконавця протиправною; зобов`язати головного державного виконавця Будь С.Л. в порядку ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» припинити чинність вжитих заходів примусового виконання рішень в межах заведеного виконавчого провадження №49876712.

Боржник ОСОБА_1 подав зайву про розгляд скарги у його відсутності. Просив скаргу задовольнити з підстав у ній викладених.

Державний виконавець ОСОБА_2 в наданих 02.07.2020 поясненнях вимоги скарги не визнав, заперечував щодо її задоволення. Суду пояснив, що виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав визначених пунктом 2 частини першої статті 37 закону України «Про виконавче провадження», закон не передбачає зняття арештів в даному випадку. А відтак, відсутні правові підстави для вжиття відповідних заходів. Окрім того, стягувач не позбавлений права повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. На даний час стягувач направив виконавчий документ для виконання приватному виконавцю.

Дослідивши письмові матеріали скарги, матеріали виконавчих проваджень №41601028, №52358448, №41600923, суд дійшов висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що на виконанні в Луцькому РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебували виконавчі провадження №41601028, №52358448, №41600923 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами.

02.10.2019 в межах ВП №52358446 головним державним виконавцем Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л., винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», припинено чинність арешту майна та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 3).

23.11.2019 в межах ВП №41601028, ВП № 41600923 головним державним виконавцем Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л. винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В виконавчих провадженнях №№ 41601028, 41600923 чинність арештів припинена не була, копія постанови скерована стягувачу. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання.

ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог вказує на положення Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Окрім того, частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено зняття накладеного на майно божника арешту у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У виконавчих провадженнях №41601028, ВП № 41600923 виконавчий документ було повернуто стягувачу, а не до суду, а тому, у такому випадку положення цієї статті не можуть застосовуватися.

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, у даному випадку підстави для зняття арешту на час винесення постанови про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у державного виконавця відсутні.

Відтак, бездіяльність головного державного виконавця Будь С.Л. щодо не зняття арештів з майна боржника під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, не можна визнати неправомірною.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги, в зв`язку з чим, в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Луцького районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Будь С.Л. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повної ухвали.

Повна ухвала складена 04.08.2020

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій