Єдиний унікальний номер 2-1081/2009
Номер провадження 22-ц/804/1790/20
Головуючий у 1 інстанції Хаустова Т.А. Єдиний унікальний номер 2-1081/2009
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1790/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Кішкіної І.В, Новікової Г.В.,

за участю секретаря Гладуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки (головуючий в 1 інстанції суддя Хаустова Т.А.)

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів. В обґрунтування якої зазначає, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 06 серпня 2009 року було задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» (після зміни назви АБ «Укргазбанк») та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 68562,64 долара США (у тому числі: нараховані проценти 750,52 долара США, за простроченими процентами 1779,00 долара США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 1884,43 грн.), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн. Рішення набрало законної сили.

На виконання судового рішення 22 листопада 2010 року банком були отримані та пред`явлені до примусового виконання виконавчі листи, зокрема виконавчий лист № 2-1081 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчий документ №2-1081, виданий 22 листопада 2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, начебто було повернуто стягувачеві, однак ані постанова, ані виконавчий лист на адресу банку не надходили.

Просить суд видати дублікат виконавчих листів по справі № 2-1081-09 про стягнення на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року було задоволено зазначену заяву та видано стягувачу дублікат виконавчого листа для виконання рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2009 року у цивільній справі № 2-1081-09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 68562,64 долара США, нараховані проценти 750,52 долара США, за простроченими процентами 1779,00 долара США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 1884,43 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Слов`янського міськрайонного суду від 24 березня 2020 року, залишивши зазначену заяву без задоволення.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що судом було допущено порушення вимог процесуального законодавства, справа розглянута у відсутність боржника ОСОБА_1 , його не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи.

Також зазначає, що висновок суду ґрунтується на припущеннях оскільки стягувач не надав доказів втрати виконавчого листа. Зі змісту заяви не зрозуміло де знаходився оригінал виконавчого листа на момент його втрати, у приміщенні банку в м.Донецьку чи в державній виконавчій службі. Крім того, заявником було пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та не зазначено достатніх підстав для поновлення цього строку.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволені заяви про видачу дубліката виконавчого документа.

Інші особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу АБ «Укргазбанк» та на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 05 серпня 2020 року останні не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст..130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Статтею 131 ЦПК України визначено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. (ч.2 ст.131 ЦПК)

Судова повістка на ім`я ОСОБА_2 , яка була направлена на останню відому адресу відповідача повернута у зв`язку з відсутнію адресата за вказаною адресою.

Враховуючі, що ОСОБА_2 заяв про зміну місця проживання або місцезнаходження до суду не надавала, то остання відповідно до ст.. 131 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника стягувача та боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника сторони, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2009 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» (після зміни назви АТ «Укргазбанк») до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено в повному обсязі. Зокрема стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 68562,64 долара США, нараховані проценти 750,52 долара США, за простроченими процентами 1779,00 долара США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 1884,43 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30,00 грн. Рішення набрало законної сили.

17 серпня 2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчій листи, які отримані стягувачем 10 вересня 2009 року. Зазначено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 17 серпня 2012 року.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Слов`янського міськрайонного управління юстиції від 09.11.2009 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам закону.

В подальшому ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2010 року у виконавчий лист від 17.08.2009 року було внесено виправлення щодо розміру пені, присудженої до стягнення, назви банку та коду ЄДРПОУ.

Відповідно до відмітки, що міститься в матеріалах справи, 10 грудня 2010 року представником заявника було отримано 3 виконавчих листа, які були пред`явлені для примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до інформації про виконавче провадження, яка міститься у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень 28.01.2011 року до Слов`янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області надійшов виконавчий лист від 22.11.2010 року №2-1081, виданий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, та того ж дня за даним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження за номером ВП №24058860.

Постановою державного виконавця, серія ВП №24058860 від 26 березня 2014 року Відділу державної виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, виконавче провадження по виконавчому листу №2-1081, виданого 22 листопада 2010 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором, закінчено на підставі п.10.ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працює на підприємстві у м. Ясинувата Донецької області (закінчення ВП, п.10. ч.1 ст. 49 направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС).

Відповідно до довідки ПАТ АБ «Укргазбанк» від 28 лютого 2020 року № 525/109/2020, виконавчі листи про стягнення з боржників, зокрема ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором були пред`явлені для примусового виконання у 2010 року та стягувачу не повертались.

За таких обставин, задовольняючи заяву, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із наявності факту втрати виконавчого та видав його дублікат, посилаючись на законність та обґрунтованість заяви. Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки рішення суду у справі за позовом АТ «Укргазбанк» не виконане, виконавчий лист на виконанні у державного виконавця не перебуває та відсутній у стягувача, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплинув, а тому слід видати заявнику дублікат виконавчого листа на виконання рішення суду.

Апеляційний суд не погоджується з доводами викладеними у апеляційній скарзі, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено ч.1 ст.18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження. Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 18 ч.1 ст. 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі ст. 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Наведене узгоджується з усталеною практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник не надав суду доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа або посилань на обставини, за яких, коли і ким було втрачено виконавчий лист, є необґрунтовані, оскільки встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області від 26 березня 2014 року виконавче провадження закінчено. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавче провадження було закрито та виконавчий документ надіслано за належністю до іншого відділу ДВС, без зазначення якого саме. Відомості щодо повернення виконавчого документа стягувану відсутні.

Відповідно до матеріалів справи рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку грошових коштів фактично не виконано, в провадженні відділу ДВС Слов`янського міськрайонного управління юстиції не перебуває, питання щодо повернення виконавчого листа стягувачу або відмову у відкритті виконавчого провадження не вирішувалося, будь-яких даних щодо того, до якого органу ДВС був направлений виконавчий лист немає. Зазначене вказує на те, що виконавчий документ фактично втрачено під час пересилання з однієї виконавчої служби до іншої не з вини стягувача.

Таким чином, правильним є висновок суду про задоволення заяви та видачу дубліката виконавчого листа, оскільки виконавчій лист не було повернуто до позивача та було втрачено при листуванні відділом державної виконавчої служби.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання оскільки на час видачі спірного виконавчого листа, відкриття та закриття виконавчого провадження діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV). Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа вже діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 21 Закону № 606-XIV виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст. 22 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Аналогічні положення викладені у статті 12 Закону № 1404-VIII, згідно якої зазначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років та перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Системний аналіз положень закону свідчить про те, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи убачається, що спірний виконавчий лист було пред`явлено до виконання 28 січня 2011 року, та даною обставиною було перервано строк виконання рішення.

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 березня 2014 року та інформації з Єдиного державного реєстру виконавче провадження було закрито, але виконавчий документ не було повернуто стягувачу, а його було надіслано за належністю до іншого відділу ДВС.

Оскільки у даному випадку мало місце не повернення виконавчого документу стягувачу, а фактично перенаправлення його за належністю, тобто виконавче провадження мало бути продовжене у іншому органі ДВС, то немає правових підстав вважати, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання було пропущено.

Щодо доводу апелянта відносно того, що його не було повідомлено про розгляд зазначеної заяви, то апеляційний суд звертає увагу на те, що положення підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України не містять вимоги щодо розгляду зазначеної заяви у судовому засіданні з обов`язковим повідомленням (викликом) учасників справи.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду та зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст..ст. 367, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

І.В. Кішкіна

Г.В. Новікова

Повний текст постанови складений 05 серпня 2020 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян