ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/196/18Головуючий у 1-й інстанції Гудима І.В.
Провадження № 22-ц/817/123/20 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Костів Х.Ю.,

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 598/196/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року, постановлену суддею Гудима І.В., у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року накладено на свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 штраф у розмірі 2102 грн на кожного та застосовано до них привід через органи поліції, доставивши їх в судове засідання Збаразького районного суду Тернопільської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначали, що не були повідомлені про судове засідання, що призначене на 25 листопада 2019 року, а тому підстав для застосування до них заходів процесуального примусу не було.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, представник позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6 апеляційної скарги не визнав, посилаючись на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Застосовуючи відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що останні не з`явились без поважних причин на виклик до суду на 25 листопада 2019 року.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 69 ЦПК України, свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини.

Із матеріалів справи вбачається, що за заявою адвоката Майки А.Б. від 15 травня 2018 року, який діяв в інтересах відповідача ОСОБА_4 , судом здійснювались виклики в судове засідання свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно наданих протоколів судового засідання, судові засідання призначались на 14 листопада 2018 року, 28 березня 2019 року, 05 вересня 2019 року, 25 листопада 2019 року.

З наданих поштових повідомлень вбачається, що ОСОБА_2 вручено повідомлення про виклик 09 вересня 2019 року, 15 жовтня 2019 року за адресою АДРЕСА_4.

ОСОБА_1 вручено повідомлення про виклик 09 вересня 2019 року, 15 жовтня 2019 року за адресою м . Тернопіль вул.Л Курбаса 2/40.

ОСОБА_7 вручено повідомлення про виклик 16 жовтня 2019 року за адресою с. Ліски, Збаразького району.

Вищевказані свідки пояснили, що повідомлення про виклик в судове засідання призначене на 25 листопада 2019 рік особисто не отримували оскільки в зазаначених адресах фактично не проживають та про судовий розгляд їм не було відомо.

Так ОСОБА_2 пояснив, що фактично проживає в АДРЕСА_3 , тому повідомлення надіслане за адресою Л .Курбаса не отримував.

ОСОБА_7 пояснила, що повідомлення на 25 листопада 2019 року не отримувала, оскільки за даною адресою не була присутня.

Вказані свідки заперечили свої підписи в поштових відправленнях, які є відмінними від їх підписів в апеляційній скарзі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні чіткі відомості про виклик ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 25 листопада 2019 року.

Відповідно до норм ст. 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин. Якщо особа, стосовно якої постановлено ухвалу про стягнення штрафу, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків, суд може скасувати постановлену ним ухвалу, що передбачено ч. 6 ст. 148 ЦПК України.

В наданих матеріалах відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час розгляду судом першої інстанції дій, які б могли бути розцінені судом як зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав для застосування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заходів процесуального примусу у зв`язку із їх неявкою без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного ухвала суду від 25 листопада 2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню.

В той же час, апеляційний суд вважає правильним задовольнити апеляційну скаргу частково, залишивши без задоволення питання щодо стягнення судових витрат на користь скаржника, оскільки питання щодо розподілу судових витрат повинно бути вирішене судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Тернопільський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року про застосування відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу - скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 28 січня 2020 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Ходоровський М.В.

Шевчук Г.М.