Справа 729/227/20
2/729/202/20 р.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 липня 2020 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Ярошенко А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Зазимко Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач в позовній заяві до суду просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 13 вересня 1991 року секретарем виконавчого комітету Новобасанської сільської ради Несіною О.А., та зареєстрованим в реєстрі за №225 з реєстраційним написом про реєстрацію будинку в Ніжинському МБТІ в реєстрі за № 26 від 03.10.1991 р. На даний час в будинку зареєстрований він, його дружина ОСОБА_3 , їхні сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 та онук ОСОБА_7 , а також зареєстрована, але не проживає колишня невістка (відповідач по справі), ОСОБА_2 .

Рішенням Бобровицького районного суду від 03.10.2019 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , з серпня 2017 року та на даний час, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. Добровільно знятися з реєстрації в будинку не бажає, її реєстрація в будинку обмежує його права та перешкоджає в оформленні субсидії.

Позивач та його представник адвокат Зазимко Є.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання, судова повістка повернулася до суду не врученою, з відміткою про не проживання адресата. Згідно п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, судова повістка відповідачу вважається врученою. Дій, визначених ст. 178 ЦПК України відповідачем не вчинено.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які проживають по сусідству із будинком позивача та свідок ОСОБА_3 , яка проживає разом з позивачем пояснили, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації та не приїздить до будинку з серпня 2017 року, не бере участі в його утриманні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу будинку, укладеного 13.09.1991 року та посвідченого ОСОБА_10 секретарем виконавчого комітету Новобасанської сільської ради народних депутатів Бобровицького району Чернігівської області (а.с.7).

Відповідно до довідки Новобасанської сільської ради Бобровицького району №167 про склад сім`ї, від 21.02.2020, до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (а.с.12).

Актами обстеження житлово-побутових умов будинку АДРЕСА_1 від 15 січня 2019 року, 20 січня 2020 року, 20 лютого 2020 року, комісією в складі депутата Новобасанської сільської ради та двох мешканців-сусідів підтверджується, що ОСОБА_2 , 1991 р.н., зареєстрована за цією адресою, але не проживає в даному будинку на даний час, не проживає з серпня 2017 року (а.с.18-20).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України позивачу, як власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням .

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст.71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами ЦК України.

За таких обставин позовні вимоги позивача є законним, обгрунтованими і таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки беззаперечними доказами був встановлений факт не проживання відповідачки за адресою АДРЕСА_1 з 2017 року без поважних причин.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі зазначеної норми закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тягне обов`язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком: АДРЕСА_1 , так як, була відсутня в ньому без поважних причин понад рік.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим ЦПК України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя В.І. Бойко