Справа № 648/557/20
Провадження № 2/648/387/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань Онофрійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області в залі судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики,

в с т а н о в и в:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» Терно О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за договором позики в сумі 64 173 грн, яка складається з наступного: 1 500 грн - основний борг; 31 551 грн - заборгованість за відсотками; 31 122 грн - заборгованість за простроченими відсотками та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн.

Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядження Нацкомфінпослуг № 2606 від 27 жовтня 2015 року зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225).

2 лютого 2017 року між сторонами у справі укладено договір позики № 131872 в електронній формі. Позивачем обґрунтовано порядок укладення договору за встановленими правилами та нормами Закону України «Про електронну комерцію», з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. У порядку встановленому п. 1.4. договору позики товариством «Веллфін» перераховано суму позики на картковий рахунок відповідача, що підтверджується повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 8 лютого 2020 року, що в розумінні чинного законодавства, яке регулює порядок здійснення переказу коштів небанківськими фінансовими установами, є належним та допустимим доказом в підтвердження перерахування позивачем грошових коштів відповідачу.

Позивач зазначає, що реєстрація відповідача на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики та її підтвердження Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» у передбачений Правилами надання грошових коштів у вигляді позики товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі - Правила) спосіб, підписання електронного договору електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач підтвердив свою згоду з усіма істотними умовами отримання позики, а укладений та підписаний між сторонами договір в електронній формі в силу приписів статей 626, 627 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», в судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з позовом заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тюпляєва Т.Г. в судове засідання не з`явилася, однак спрямувала відзив на позов, у якому вказала, що відповідач визнає позов частково у розмірі 1 900 грн 50 коп., оскільки позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто з 2 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року. Однак позивач просить стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами за період з 17 лютого 2017 року по 13 лютого 2020 року в сумі 64 173 грн, тобто поза межами строку кредитування. Тому вважає, що в цій частині вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Справу просила розглянути у її відсутність.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, затвердженого Загальними зборами учасників товариства (протокол №4 від 18.09.2015) та зареєстровано як фінансова установи відповідно до розпорядження № 2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» є кредитування, що підтверджується статутом товариства та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно пунктів 4.1., 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі - Правил) заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформлює заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики - пункт 6.3. правил. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті - пункт 6.4. правил. Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету - пункт 6.7. Правил.

За пунктами 6.10, 6.11 та 6.12 Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки зазначено в заявці, перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» обґрунтовувало свої вимоги тим, що відповідач приєднався до Правил надання грошових коштів у вигляді позики, що розміщені на сайті Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін», оформив заявку та отримав грошові кошти у вигляді позики на платіжну картку, які не повернув у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження укладення договору позики позивач надав копію договору від 2 лютого 2017 року № 131872, який оформлений сторонами в електронній формі, роздруківку заявки з офіційного веб-сайту товариства, лист Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 8 лютого 2020 року про перерахування грошових коштів в сумі 1 500 грн на платіжну картку відповідача.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статті 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - стаття 1047 ЦК України.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 3 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закон № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила надання грошових коштів у вигляді позики Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статтей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

2 лютого 2017 року ОСОБА_1 у встановленому пунктами 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариства з обмеженою відповідальністю оформив на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заявку для отримання позики у розмірі 1 500 грн шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просить перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки. Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» прийнято позитивне рішення та 7 лютого 2017 року через Товариство з обмеженою відповідальністю ВК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з яким у позивача укладено договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3, здійснило переказ грошових коштів в сумі 1 500 грн на платіжну картку відповідача.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та ОСОБА_1 договору позики від 2 лютого 2017 року позичальник отримав грошові кошти у розмірі 1 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 (тридцять) днів - пункти 1.1., 1.2 та 1.3.

Доказом підтвердження отримання коштів є лист від Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 8 лютого 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи та в якому зазначається сума коштів, власник картки, маска картки, код авторизації, номер транзакції в системі.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться наступним чином: розмір основних процентів складає: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20 грн. за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.2. цього договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2. цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань. Сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики.

Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків - пункт 3.1. договору.

У зв`язку з порушенням позичальником строку повернення позики та процентів за користування позикою Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» звернулось до суду, пред`явивши позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 64 173 грн, яка складається з наступного: 1 500 грн - основний борг; 31 551 грн - заборгованість за відсотками; 31 122 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1 500 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування, що становить 30 днів, а саме за період з 2 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року в сумі 400 грн 50 коп.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1 500 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 2 лютого 2017 року по 16 лютого 2017 року в сумі 400 грн 50 коп. є доведеною та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення основних та додаткових процентів за користування позикою в сумі 31 150 грн 50 коп. (решта суми відсотків) та 31 122 грн, суд приходить до висновку, що ці вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

За положеннями статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики від 2 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі в строк 30 днів, тобто до 16 лютого 2017 року.

Таким чином, позикодавець Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період з 17 лютого 2017 року по 13 лютого 2020 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» підлягає частковому задоволенню, тому за положеннями частини 3 статті 141 ЦПК України понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в сумі 62 грн 22 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, статтями 526, 626, 638 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Героїв Севастополя, 48 ) 1 900 (одна тисяча дев`ятсот) грн 50 коп. заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Героїв Севастополя, 48 ) судовий збір в сумі 62 (шістдесят дві) грн 22 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Сокирко Л.М.