Номер провадження 2/754/4191/20 Справа №754/2203/20
14 липня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Таран Н.Г.
секретаря Раєвського П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулась до суду з вказаним позовом та просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на наступне. Позивач є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір`ю відповідача - ОСОБА_2 . Чоловік відповідача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина реєстрована за адресою померлого батька, але фактично проживає з позивачем, у зв`язку з особливим станом здоров`я. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не бере жодної участі в житті дитини. Також відповідач не проявляє до дитини материнської турботи та відповідальності, про що свідчить її спосіб життя.
Ухвалою суду від 21.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 01.06.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання у справі та призначено судове засідання.
В судове засідання позивач не з`явилася, але представник позивача звернувся до суду з заявою про підтримання позовних вимог за викладених обставин, просив суд про їх задоволення, а також просив слухати справу в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
За даних обставин, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилась. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, а також направлено до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , щодо малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до характеристики учня 3-Б класу СНВК «Мрія» м. Києва ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що бабусі хлопчика - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 займаються вихованням хлопчика, цікавляться успіхами у навчанні, водять на додаткові заняття, на секцію з плавання.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нотаріально завірила заяву, про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, остання не заперечує та просить суд розглянути справу без її участі.
Крім того, у відзиві, який надійшов на адресу суду 23.04.2020 року відповідач просить задовольнити позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини, найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В положеннях ч.3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Нормою ч. 2 ст. 157 СК України встановлено обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні та право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 165 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Приймаючи до уваги висновок Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також встановлені судом обставини, що свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.
Стаття 166 СК України передбачає такі правові наслідки позбавлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на відповідача.
Керуючись приписами Декларації прав дитини, Конвенції ООН про права дитини, положеннями Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 157, 164-166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Суддя: Н.Г. Таран