Справа № 478/748/20 Провадження № 2/478/178/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року. смт Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговській А.І.,

за участю:

представника позивача адвоката Заякіна Д.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Казанка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

22.05.2020 року представник позивача - адвокат Заякін Д.О. звернувся до суду в інтересах із позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтовування позовних вимог зазначає, що 30.11.2016 року позивач ОСОБА_2 передала у позику відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 10570 доларів США (що еквівалентно у національній валюті 281901 грн. 90 коп.). На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідач підписав та видав позивачу розписку, яка посвідчує передання йому визначеної вище грошової суми від позивача. Зазначена розписка не містить інформації щодо строку виконання зобов`язання. 03.02.2020 року позивачем, на адресу відповідача була направлена вимога про повернення грошових коштів у сумі 10570 доларів США, наданих в рамках договору позики від 30.11.2016 року. В подальшому позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути суму боргу, але остання ігнорує звернення позивача. Відповідач в порушення умов зазначених у договорі позики борг не повернула і тому вона вимушена звертатися до суду. Станом на 15.05.2020 року НБУ було встановлено такий курс валюти, а саме: 1 долар США = 26,67 гривень, 10570 доларів США = 281901 гривень 90 копійок. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти, отримані у рамках договору позики від 30.11.2016 року у розмірі 281901 грн. 90 коп. та судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору.

Ухвалою суду від 19.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

До судового засідання позивач не з`явилася, адвокат Заякіна Д.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подавала, у судовому засіданні підтвердила, що кошти отримувала та зазначила, що ставила в розписці від 30.11.2016 року свій підпис.

Заслухавши доводи сторін, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст.ст.76 - 79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 13.11.2016 року ОСОБА_2 передала у позику ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 10570 доларів США. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідач підписала розписку, яка посвідчує передання їй визначеної вище грошової суми 30.11.2016 року. Отримання коштів на заперечувалось відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України, дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі №6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.526 ЦК України, належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

За положеннями ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

03.02.2020 року позивачем, на адресу відповідача була направлена вимога про повернення грошових коштів у сумі 10570 доларів США, наданих в рамках договору позики від 30.11.2016 року.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення фактично отриманих грошових коштів. До теперішнього часу грошові кошти відповідачем позивачу не повернуті, тому, з огляду на вищевикладене, є обґрунтованою вимога позивача, пред`явлена в порядку ч.3 ст.530 ЦК України, про стягнення 10570 доларів США, як фактично отриманого кредиту. Станом, на час складання позову, - 15.05.2020 року, НБУ було встановлено курс валюти: 1 долар США = 26 гривень 67 копійок, 10570 доларів США = 281901 гривень 90 копійок.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст.78, 79 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3 ст.77 ЦПК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до зазначеного у позовній заяві розрахунку, станом на 15.05.2020 року заборгованість відповідача за договором позики від 30.11.2016 року становить 281901 грн. 90 коп.

Представник позивача підтвердив, що станом на день ухвалення судом рішення, сума позики повернута не була.

Оцінивши надані суду докази у їх сукупності, встановивши дійсний характер правовідносин між сторонами, з врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за договором позики, існують підстави для стягнення заборгованості за договором розписки, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Окрім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2819 грн. 02 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму боргу за договором позики від 30.11.2016 року у розмірі 281901 (двісті вісімдесят одна тисяча дев`ятсот одну) гривню 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 2819 (дві тисячі вісімсот дев`ятнадцять) гривень 02 копійки.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: