Справа №478/910/20 пров. №2/478/199/2020
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2020 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним,

В с т а н о в и в:

15.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним, в якому посилаючись на відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного 13.04.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрованого Українською товарною біржею за реєстраційним №56895, просила визнати зазначений договір дійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач Казанківська селищна рада Миколаївської області явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 13.04.2000 року, зареєстрованого Українською товарною біржею за реєстраційним №56895, ОСОБА_4 діючи від імені ОСОБА_2 власника житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 31,9 кв.м, з господарськими спорудами: Б-І-літня кухня цегляна, В-І-гараж цегляний, Г-І-сарай цегляний, Д-І-сарай цегляний, Е-І- сарай цегляний, Ж-І-вбиральня цегляна, Зпб-погріб цегляний, №2, І, ІІ- спорудження, №3-8-загорожа, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі доручення продала ОСОБА_3 зазначений будинок і сторони підписали вказаний договір (а.с.8).

21 листопада 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 21.11.2016 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О. за реєстровим №1395, у якому належний їй на праві особистої приватної власності жилий будинок АДРЕСА_1 з прилягаючою до нього земельною ділянкою заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія) серії НОМЕР_1 (а.с.10).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , на спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , спадкоємцю ОСОБА_1 (позивачу) було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 08.06.2020 року (а.с.18).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є те, що спадкоємцем (позивачем) не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Відповідно до ст.227 (в редакції Закону 1963 року) ЦК УРСР договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Згідно ст.47 (в редакції Закону 1963 року) ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В силу приписів ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ч.1, ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже із зазначених положень Цивільно-процесуального законодавства України випливає, що позивач на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, самостійно визначає ту особу, яка на його думку порушує, не визнає або оспорює його права і яка відповідно має бути відповідачем у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, а отже позивач мала право подати клопотання про заміну відповідача до початку першого судового засідання. Проте жодних клопотань від позивача про заміну відповідача не надходило.

Під час розгляду справи було встановлено, що 13.04.2000 року між ОСОБА_4 , яка на підставі доручення діяла від імені ОСОБА_2 власника житлового будинку, та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 07.04.2000 року. Отже відповідачем по даній справі мала бути зазначена сторона договору купівлі-продажу - продавець ОСОБА_2 , а не Казанківська селищна рада Миколаївської області. Таким чином позов був пред`явлений до неналежного відповідача, клопотань про заміну відповідача від позивача не надходило, за власною ініціативою суд не має права замінювати відповідача у справі, а тому у позові слід відмовити.

Також слід зазначити, що позивач не позбавлена можливості захистити свої права звернувшись до суду із позовом до належного відповідача.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами дійсним, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11.08.2020 року.

Суддя