Справа № 537/156/16-ц
Провадження № 4-с/534/8/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Ребриної О.О.

здійснивши у відкритому судовому засіданні розгляд скарги ОСОБА_1 про оскарження дій державної виконавчої служби, встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.08.2019 за період з 22.01.2016 по 31.07.2019 в сумі 106184,62 грн державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Філософа Д.М. у виконавчому провадженні №51033081. Скасувати постанову начальника Горішньоплавнівського міського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Тітової Ю.М. від 13.08.2019 у виконавчому провадженні №51033081 про встановлення тимчасового обмеження щодо ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Стягнути з Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що його було обмежено у праві виїзду за межі України, підставою вказаного обмеження став розрахунок державного виконавця Філософа Д.М. від 13.08.2019 за період з 22.01.2016 по 31.07.2019 в сумі 106184,62 грн, що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців. Однак в матеріалах виконавчого провадження міститься заява ОСОБА_1 від 09.01.2018, згідно якої, ним до відділу ДВС подавались копії квитанцій на оплату аліментів та які містяться в матеріалах виконавчого провадження, однак вказані квитанції не взяті до уваги при здійсненні розрахунку. Крім того вказаний розрахунок він не отримував, що в свою чергу і стало підставою для порушення прав боржника.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2020 скаргу прийнято до провадження з призначенням до судового розгляду.

ОСОБА_1 та його представник Процай В.М. в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяву про розгляд скарги у їх відсутність, на задоволенні вимог наполягають.

Представник державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Статтею ст.447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленомуСімейним кодексом України.

Згідно з ч.2ст.195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зі змісту ч.8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.03.2016 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку.

Відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 534/156/16-ц за період 22.01.2016 по 31.07.2019 проведеного державним виконавцем Горішньоплавнівського міського ВДВС Філософом Д.М. станом на 01.08.2019 нарахована заборгованість у розмірі 106184,62 (а.с.17).

Як вбачається з зазначеного розрахунку, за вказаний період боржником ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів не було сплачено взагалі та не проведено стягнення державним виконавцем.

Однак відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 51033081 з примусового виконання виконавчого листа №534/156/16-ц ОСОБА_1 у червні, липні , серпні, вересні, жовтні, грудні 2017 року було сплачено на користь ОСОБА_1 аліменти, у 2016 році ОСОБА_1 було здійснено на грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до заяв ОСОБА_1 останній звертався до державної виконавчої служби з клопотанням про здійснення перерахунку відповідно до вказаних сум, які були ним сплачені на користь ОСОБА_1 , однак державним виконавцем Філософом Д.М. при здійсненні розрахунку заборгованості за період з 22.01.2016 по 31.07.2019 вказані суми враховано не було, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 .

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо неправомірних дій державного виконавця по підготовці та складенню розрахунку заборгованості заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом, при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем не враховано сум, які було сплачено боржником, в зв`язку з чим наведений розрахунок заборгованості є значно завищеним.

Тому розрахунок заборгованості є незаконним та підлягає скасуванню.

13.08.2019 начальником відділу Горішньоплавнівського міського відділу виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Тітовою Ю.М. винесено постанову ВП № 51033081 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Докази надсилання органами ДВС вказаного розрахунку зі сплати аліментів та вищезазначеної постанови боржнику на адресу вказану у постанові суду не були надані.

Таким чином, скаржник (боржник) був позбавлений права на оскарження рішень прийнятих державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження, надання документів щодо розрахунку заборгованності, оскільки не отримував постанови про встановлення обмеження, розрахунку заборгованості, виклику до ВДВС.

Відповідно до ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно абз. 7 ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» вказана постанова надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Перевіряючи обґрунтованість скарги, суд з урахуванням вищенаведеного враховує, що тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване лише в разі ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про свідоме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення за наявності реальної можливості виконати останнє.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав скаржника та засад виконавчого провадження, згідно якого виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та обєктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що органом ДВС було порушені права ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що встановлене тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України підлягає скасуванню.

Крім того ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Процай В.М.

Згідно довідки-розрахунку оплати правничої допомоги адвоката, яка включала в себе правовий аналіз спірного питання та вивчення нормативної бази, пошук і аналіз судової практики з подібних правовідносин, підготовки адвокатських запитів та документів, участі в судових засіданнях, розмір наданої правничої допомоги склав 3500 грн.

При вирішенні питання про компенсацію вказаних витрат, суд бере до уваги, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року).

В даному випадку, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про наявність клопотання державного виконавця та доведення його переконливості перед судом про зменшення розміру компенсації витрат, понесених скаржником за надання йому правничої допомоги .

Відповідно ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заслуговують на увагу понесені позивачем витрати за надання йому професійної правничої допомоги , розмір яких доводиться наданим адвокатом розрахунком, детальним описом робіт та квитанцією на суму 3500 грн.

Суд вбачає достатність процесуальних підстав для стягнення з Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби на користь ОСОБА_1 витрат, понесених ним за надання правничої допомоги в розмірі 3500 грн., що доводиться матеріалами справи та не спростовано державним виконавцем.

Керуючись ст. ст.ст.12,13,447-451 ЦПК України, суд

постановив :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 13.08.2019 за період з 22.01.2016 по 31.07.2019 в сумі 106184,62 грн державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Філософа Д.М. у виконавчому провадженні №51033081.

Скасувати постанову начальника Горішньоплавнівського міського відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області Тітової Ю.М. від 13.08.2019 у виконавчому провадженні №51033081 про встановлення тимчасового обмеження щодо ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Стягнути з Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст рішення виготовлений 04.08.2020

Суддя Т.О.Куц