Постанова

Іменем України

06 серпня 2020 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/8200/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконуючого обов`язки Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2

на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області про повернення позовної заяви

в складі судді Кириченка В.І

від 31 липня 2018 року

по справі №374/180/17 Кагарлицького районного суду Київської області про повернення позовної заяви

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого Комітету Ржищівської міської ради Київської області,

третя особа - виконуючий обов`язки Ржищівського міського голови, секретар Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2,

про визнання протиправним та скасування розпорядження про оголошення догани,

та за об`єднаним позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області,

третя особа - виконуючий обов`язки Ржищівського міського голови, секретар Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2,

про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з посади та поновлення на роботі,

та за зустрічним позовом Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області

до ОСОБА_1 ,

третя особа - виконуючий обов`язки Ржищівського міського голови, секретар Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2,

про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про оголошення догани.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до рішення Ржищівської міської ради Київської області від 13.02.2019 «Про призначення директора Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств міста Ржищів» (далі - КП «ККП міста Ржищів») ОСОБА_1 призначено на посаду директора вказаного підприємства.

Розпорядженням в.о. Ржищівського міського голови, секретаря ради ОСОБА_2. від 21 липня 2017 року №298 ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (неналежне виконання посадових обов`язків), підставою для оголошення якої стали доповідна записка ОСОБА_2 та акт про відсутність пояснень ОСОБА_1 .

Також в обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_2 не є власником майна КП «ККП міста Ржищів», роботодавцем позивача за трудовим контрактом, а також не є уповноваженою особою щодо перевірки його діяльності як керівника підприємства та накладення дисциплінарних стягнень.

Посилаючись на те, що оголошення догани вчинено з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, з перевищенням наданих секретарю ради ОСОБА_2 законом повноважень, просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження в. о. Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. від 21.07.2017 №298 «Про оголошення догани директору КП «ККП міста Ржищева» ОСОБА_1.

25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області про визнання протиправним і скасування розпорядження про звільнення з посади та поновлення на роботі.

В обгрунтування позову зазначав, що розпорядженням в.о. Ржищівського міського голови, секретаря ради ОСОБА_2. від 18.10.2017 №429 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Позивач вказував, що його посадові обов`язки визначені трудовим контрактом, який укладений 18.02.2009 між ним та Ржищівською міською радою Київської області - власником майна (роботодавцем), яка є засновником КП «ККП міста Ржищева». Будь-яких порушень трудової дисципліни з боку позивача не було, а видача розпорядження про його звільнення, як і попереднє оголошення догани, безпідставні та є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ОСОБА_1 та секретарем Ржищівської міської ради Київської області, яка виконує обов`язки міського голови.

Збільшивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження в.о. Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. від 18.10.2017

№429 «Про звільнення з посади директора КП «ККП міста Ржищева» ОСОБА_1 , поновити його на роботі на займаній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 59 679 гр та моральну шкоду в сумі 70 000 грн.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 08 травня 2018 року справу №374/180/17 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження про оголошення догани та справу №374/185/17 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області про визнання протиправним і скасування розпорядження про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди об'єднано в одне провадження та справ присвоєно №374/180/17.

У травні 2018 року Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Київської області звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 ,

в. о. Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. про стягнення завданих збитків.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 01.06.2018 справу прийнято до спільного розгляду з первісними позовами.

У липні 2018 року в.о. Ржищівського міського голови, секретар Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області про визнання недійсною окремої частини трудового контракту.

Позовна заява мотивована тим, що 18.02.2009 між Ржищівською міською радою Київської області та ОСОБА_1 укладено трудовий контракт, відповідно до умов якого останнього призначено на посаду директора КП «ККП міста Ржищева» на термін з 18 лютого 2009 року по 18 лютого 2019 року. Зміст та умови вказаного контракту визначались та погоджувались повноважним на дату укладення контракту Ржищівським міським головою - Ремезом В.І. та ОСОБА_1 .

В подальшому 13.06.2016 Ржищівська міська рада Київської області шляхом прийняття рішення «Про дострокове припинення повноважень Ржищівського міського голови Спичака М . А.» доручила секретарю Ржищівської міської ради Київської області здійснювати повноваження Ржищівського міського голови з моменту дострокового припинення вказаних повноважень. Крім того, 13.06.2016 рішенням Ржищівської міської ради Київської області «Про обрання секретаря Ржищівської міської ради VII скликання» секретарем Ржищівської міської ради VII скликання було обрано ОСОБА_2 , депутата Ржищівської міської ради VII скликання.

Посилаючись на те, що трудовий контракт від 18.03.2009 в частині визначення терміну його дії суперечить чинному на дату укладення законодавству України, просила з підстав, передбачених ст. 203, 215 ЦК України трудовий контракт в частині визначення терміну його дії визнати недійсним.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 31 липня 2018 року, з урахуванням ухвали від 31.07.2018 про виправлення описки, відмовлено у прийнятті позовної заяви та вступ у справу в.о. Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2., як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду в.о. Ржищівського міського голови, секретар Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. подала до судуапеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що висновок суду про відмову в залученні в.о. Ржищівського міського голови, секретар Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. до участі у даній справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмета спору, суперечить положенням ст. 52 ЦПК України, якою передбачено таке право особи.

Зазначила, що ухвала суду про відмову у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмета спору є помилковою, оскільки повернення позовної заяви можливе лише у випадках, визначених ст. 185 ЦПК України.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 31.07.2020 та постановити ухвалу про прийняття позовної заяви.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу в.о. Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. повернуто з тих підстав, що ухвала не підлягає окремому оскарженню від рішення суду.

Постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20.09.2018 скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу, Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у прийнятті позовної заяви фактично повернув позовну заяву позивачу, що і стало підставою подання ОСОБА_2 апеляційної скарги на вказану ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що ухвала не підлягає окремому оскарженню від рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження.

У відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України, судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження учасникам справи роз`яснено право на подання відзиву на апеляційну скаргу та встановлено строк на подання відзиву протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Учасники справи своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Також не зверталися до суду з клопотанням про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

А згідно з ч. 4 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що подана ОСОБА_2 позовна заява не стосується предмету первісного позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

Статтею 52 ЦПК України визначено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

За приписами статті 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження за первісним позовом.

З ааналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що право подати до однієї або декількох сторін позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред'явлення позовів третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, встановлених процесуальним законодавством, тобто положень ст. 52, 175-177 ЦПК України.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи, відповідно до положень частини 1 статті 52 ЦПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмету спору у справі. При цьому, під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем та відповідачем.

Таким чином, вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Саме така правова позиція висловлена Верховним судом в постанові від 01.08.2019 у справі №916/1743/18.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №916/3245/17.

Згідно з обставинами, встановленими судом першої інстанції, предметом первісних позовних вимог є визнання протиправним та скасування розпорядження про оголошення догани позивачу; визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення позивача, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Натомість предметом позову у позовній заяві ОСОБА_2 є визнання недійсним трудового договору (контракту) в частині терміну дії.

З наведеного слідує, що позовна заява ОСОБА_2 безпосередньо не спрямована на предмет спору між позивачем та відповідачем, яким є захист порушених трудових прав. Зв'язок між позовною вимогою ОСОБА_2 та вимогами позивача є лише опосередкованим, адже позов третьої особи містить вимогу, задоволення якої може унеможливити задоволення первісного позову. Тобто позов третьої особи фактично є зустрічним позовом.

Водночас, процесуальним правом самостійно ініціювати зустрічний позов чи змінити сторони існуючого судового провадження треті особи за приписами чинного ЦПК України не наділені.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув подану ОСОБА_2 , як особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, позовну заяву у зв'язку з тим, що позовні вимоги останньої не стосуються предмета спору позивача.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви не свідчить про обмеження в.о. Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2. права на суд, адже позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції мотивував своє судове рішення та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконуючого обов`язки Ржищівського міського голови, секретаря Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 31 липня 2018 року про повернення позовної заяви - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай