КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/8837/19 Головуючий у 1 інстанції: Колесник О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 серпня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати їх у розмірі ј частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні 01 липня 2020 року представник позивачки заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, яка перебуває в провадженні Дарницького районного суду м. Києва. Клопотання обґрунтовував тим, що предмети спору є тотожними, випливають один із одного, а тому розгляд даної справи є неможливим до вирішення вказаного цивільного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаргу обґрунтовував тим, що відповідно до ч.2 ст.252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Зазначав, що зазначена норма процесуального права є самодостатньою, імперативною, достатньо чіткою, іншому тлумаченню не підлягає, вибору тих чи інших варіантів процесуальних рішень суду не передбачає.

Позивачка не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі до набрання законної сили рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а в цивільній справі, яка перебуває в провадженні судді Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., 26 червня 2020 року проголошено вступну та резолютивну чистину рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що у травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати їх у розмірі ј частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

Встановлено, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №753/8833/19 (провадження №2/753/3586/20) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва даний позов задоволено та визначено місце проживання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір'ю ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали про зупинення провадження у даній справі, підставою зупинення є спір щодо визначення місця проживання дитини.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на зазначену норму закону та помилково зупинив провадження у даній справі.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не дослідив, чи підписана заява про залишення позову без розгляду особою, яка її подала, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення такої заяви.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року про зупинення провадження у справі та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2020 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: