Справа №489/5979/19
Провадження №2-о/489/21/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Матяєвою С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 2006 року по день його смерті. Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 був її хрещеним сином, за яким вона доглядала після смерті його батьків, оскільки останній був інвалідом 2 групи з дитинства. ОСОБА_2 не мав ані дружини, ані дітей. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцем четвертої черги, вона вважає себе, оскільки вона проживала разом зі спадкодавцем та вели спільне господарство, інших спадкоємців немає. Після звернення її до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено, оскільки спадкодавець заповіту не складав, не було встановлено родинні відносити та інші відносини заявника зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просить задовольнити заяву.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 , на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину від 10.02.2005 року (1/4 частки) та ОСОБА_1 (3/4 частки) на підставі договору дарування від 23.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 65.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 16.03.2020 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 1958 року народження, був інвалідом 2 групи з дитинства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Ю.Г. Ткаченко від 10.10.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не було встановлено родинні відносити та інші відносини заявника зі спадкодавцем.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 141/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (СР № 64116815).

Заявниця зазначає, що ОСОБА_2 був її хрещеним сином, за яким вона доглядала після смерті його батьків. ОСОБА_2 не мав ані дружини, ані дітей, заповіту не складав.

З будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за вказаною адресою та знятий з реєстрації 08.04.2019 року у зв`язку зі смертю. ОСОБА_1 була зареєстрована за вказаною адресою з 12.02.2008 року по 25.09.2008 року та з 25.10.11 року по теперішній час.

Відповідно до Акту про проживання, підписаного сусідами заявниці, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2011 року разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 опікувалася ОСОБА_2 до смерті останнього.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1 з 2011 року. ОСОБА_1 піклувалася за ОСОБА_2 , допомагала по господарству. Після смерті ОСОБА_2 заявниця провела поховання останнього.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей ( власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з п.п., 21, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення вказаного факту має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення спадкових прав.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «07» серпня 2020 року.