УХВАЛА

06.08.2020 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Войцеховська Я.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим документом,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2020р. через канцелярію суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича. Разом зі скаргою заявником подана заява про вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення приватним виконавцем на підставі виконавчого листа № 2-3027 виданого 19.01.2011р. Комсомольським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 478635грн.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області № 766/10675/17 від 27.06.2017р. зупинено стягнення за вищезазначеним виконавчим листом 2-3027 до завершення розгляду її скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Корабельного районного відділу ДВС м.Херсона.

22.05.2020р. державним виконацем Корабельного районного відділу ДВС у мюХерсоні південного міжрегіонального управління міністерства Юстиції ( м.Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ПАТ «Марфін банк» без виконання на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Залишок заборгованості становить 289787,79 грн. Приватним виконавцем проігноровано вимоги закону щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження та проведено виконавчі дії щодо оцінки майна. Оскільки оскарження дій державного виконавця не зупиняє передачі майна на реалізацію, невжиття заходів забезпечення скарги може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення скарги.

Ухвалою суду від 31.07.2020р. скарга прийнята до розгляду, призначено судовий розгляд.

Дослідивши матеріали заяви, встановлене наступне.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути у десятиденний строк скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця (ст.ст. 447-451 ЦПК України).

Питання забезпечення позову врегульовані ст.ст. 149-150 ЦПК України, які містять положення щодо підстав, способів і порядку вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, згідно з ч.1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Водночас, ні Глава VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ні інші положення ЦПК України не містять правової норми, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного чи приватного виконавця шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом, зупинення реалізації описаного та арештованого майна.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного чи приватного виконавця у порядку ст.ст.447, 450, 451 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом або зупинення реалізації майна, адже за приписами ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавця.

Аналогічні роз`яснення містить п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно з яким при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 жовтня 2018 року у справі № 766/10773/18-ц, де залишаючи без змін постанову апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення скарги, суд вказав, що у ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому ст.ст. 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, а тому суд не наділений такими повноваженнями, а вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2018 року у справі № 161/10648/18.

Відповідно до положень ч.3 ст.432 ЦПК України, до розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Отже, таке зупинення є правом, а не обов`язком суду під час розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи клопотання про зупинення стягнення за виконавчим документом не стосуються вимог щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у суду відсутні підстави для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа межах виконавчого провадження № 2-3027.

Керуючись ст.ст. 447-450 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа в межах виконавчого провадження № 2-3027.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В.Войцеховська