КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/5374/2019 Головуючий у І інстанції - Медведський М.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/9092/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - Гусєва Павла Володимировича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

У квітні 2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 березня 2017 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Венбест» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/02-40К-0070950.

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

07 січня 2017 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в с. Софіївська Борщагівка по вул. Жулянська допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 лютого 2019 року по справі №369/580/17, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи.

На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт №39 від 31 січня 2017 року.

На підставі вищезазначених страхових актів ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 58768,29 грн.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом № АЕ/7821844 в ПрАТ «СК «ПЗУ України», то остання керуючись ст.ст. 22 та 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування в розмірі 47872,13 грн.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 10896 грн. 16 коп., яку вони і просять стягнути з відповідача на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» через представника подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що відповідно до п. 33 розрахунку страхового відшкодування позивача суму страхового відшкодування було зменшено на 6129,48 грн., оскільки заміна та фарбування заднього бампера не були пов`язані зі страховим випадком, що підтверджує факт додаткового розрахунку розміру фізичного зносу на пошкоджені деталі.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» керуючись нормами Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, який становить 0,44, внаслідок чого було зменшено розмір страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування, що не суперечить нормам законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначає, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування.

Просило, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, однак колегія суддів не приймає до уваги доводи викладені у ньому, оскільки даний відзив не відповідає вимогам ч. 2 ст. 178, ст. 360 ЦПК України, а саме, відзив підписується відповідачем або його представником.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 12 березня 2017 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «Венбест» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/02-40К-0070950.

07 січня 2017 року відповідач, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в с. Софіївська Борщагівка по вул. Жулянська допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 лютого 2019 року по справі №369/580/17, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ремонтної калькуляції за №а255 від 19 січня 2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 65967 грн. 77 коп.

ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 58768 грн. 29 коп.

Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі заяви про порядок виплати страхового відшкодування ТОВ «Авто- Мотив ЛТД» відповідно до рахунку-фактури за №529 від 18 січня 2017 року та страхового акту №UA39 від 31 січня 2017 року.

Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням №ЗР007103 від 03 лютого 2017 року.

24 січня 2017 року до ПрАТ «УСК «Княжа Вієєна Іншуранс Груп» звернувся ОСОБА_2 із повідомленням про страховий випадок.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_2 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Позивач звертався до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про сплату страхового відшкодування в порядку регресу, проте не отримував відмову страховика у виплаті страхового відшкодування.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Саме такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду.

Окрім цього, статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2).

Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_2 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до якого позивач звертався із заявою про сплату страхового відшкодування в порядку регресу, проте не отримував відмову у виплаті страхового відшкодування, тобто позов є передчасним.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - Гусєва Павла Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба