Справа №333/4069/18
Провадження №2/333/54/20
рішення

Іменем України

28 липня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,

представника позивача Гриценко Ю.В., відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач АТ «МетаБанк» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом, в якому просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за кредитним договором № 62А від 25.10.2007 року.

Ухвалою суду від 15.08.2018 року було відкрито провадження по цивільній справі за вищевказаним позовом в порядку загального позовного провадження.

Вимоги АТ «Метабанк» обґрунтовані таким.

25.10.2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 62А згідно з яким ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 46 519 доларів США на строк 240 місяців по 25.10.2027 р. включно зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 14,5% річних. Кредит було надано шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в банку № НОМЕР_1 , що підтверджується меморіальним ордером.

Згідно п.1.2 вказаного кредитного договору ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок № НОМЕР_2 суми 596 доларів США щомісячно з 1 по 25 число кожного місяця.

Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами кредитування та попереджена про відповідальність в разі порушення строків повернення кредиту. Пунктом п.7.1. вказаного кредитного договору встановлено, що позичальник ознайомлений з тарифами, що діяли на момент укладання договору. У додатку №1 до кредитного договору зазначено детальний графік платежів, які повинна здійснювати позичальник, та з яким ОСОБА_1 була ознайомлена.

ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20.05.2016 року виникла заборгованість в розмірі 9 591,64 дол. США, що складається з: 1822,81 дол. США - заборгованість по простроченому кредиту; 7768,83 дол. США - заборгованість по простроченим процентам та 125 584,51 грн., з яких - 32 887,15 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 92 997,36 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів.

З метою забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором був укладений договір поруки №602 від 25.10.2007 року з ОСОБА_3 та 02.09.2008 року укладено договір іпотеки між АБ «Металург» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовою З.В.

Відповідно до п.1 зазначеного договору поруки, поручитель у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, зобов`язався погасити борг позичальника, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Згідно договору поруки, ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання самостійно слідкувати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Вказані обставини вже встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 року у справі №333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_1 до АТ «МетаБанк», треті особи - Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «МетаБанк», треті особи - Національний банк України, ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором № 62А від 25.10.2007 року в розмірі 9 591,64 доларів США, що складається з: 1 822,81 доларів США - заборгованість по простроченому кредиту; 7 768,83 доларів США - заборгованість по простроченим процентам та 125 884,51 гривень, з яких: 32 887,15 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 92 997,36 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «МетаБанк» сплачені судові витрати у сумі по 4770,94 гривень з кожного. Постанова апеляційного суду Запорізької області набула законної сили 19.12.2017 року, є остаточною, а отже обов`язковою для виконання.

Відповідачі заборгованість за рішенням суду не сплатили, поточні платежі за кредитним договором не здійснюють.

Згідно до умов п.3.1 Кредитного договору, у випадку затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць та/або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту, та/або іншого істотного порушення умов договору про надання кредиту, Банк має право прийняти рішення про дострокове погашення позичальником кредиту та достроково стягнути суму виданого кредиту, відсотків та інших платежів, у тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення.

27.02.2018 року у відповідності до п.3.1 кредитного договору АТ «МетаБанк» було прийнято рішення про наближення строків дії кредитного договору та дострокове погашення суми кредиту та заборгованості за відсотками та іншими платежами.

Відповідно до п.2.9 кредитного договору, у разі настання будь-якої події, зазначеної у 3.1 цього договору та отримання від Банку повідомлення про дострокове погашення кредиту, позичальник зобов`язаний погасити Банку кредит, сплатити відсотки та виконати інші зобов`язання щодо цього договору у 30-денний строк з моменту відправлення банком такого повідомлення, якщо інший строк не вказано у цьому повідомленні.

02.03.2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 були направлені повідомлення від 01.03.2018 року №57-05/621, №57-05/620 про дострокове повернення кредиту протягом 10 календарних днів з моменту відправлення цього повідомлення, тобто до 12 березня 2018 року. Вказані повідомлення були отримані відповідачами 05.03.2018 року, однак залишені без виконання. Таким чином, всупереч взятим на себе зобов`язанням, відповідачі не сплатили заборгованість. Станом на 26.07.2018 року заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_3 складається з:38 555,66 дол. США. - заборгованість за основним боргом - кредитом;11 391,41 доларів США - заборгованість за відсотками з 21.05.2016 року по 13.03.2018 року;3 996,43 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу згідно п.6.5 кредитного договору з 26.02.2018 року по 12.03.2018 року;14 794,43 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків згідно п.6.5 кредитного договоруз 26.02.2018 року по 12.03.2018 року.

АТ «Метабанк» просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором №62А від 25.10.2007 року в розмірі 49 947,07 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту в сумі 38 555,66 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 11 391,41 доларів США та 18790,86 грн., з яких: 3 996,43 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу, 14 794,43 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «МетаБанк» судовий збір в розмірі 10 115 грн. 44 коп. з кожного.

22.10.2018 року до суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в яких заперечення полягають у такому.

Системний аналіз кредитного договору № 62А від 25.10.2007 року, укладений між ПАТ «МетаБанк» та ОСОБА_1 свідчить що у договорі відсутні основні реквізити юридичної особи. Вважає, що кредитний договір укладено з численними порушеннями.

Як зазначається у преамбулі кредитного договору договір з боку банку підписано представником банку в.о. начальника ОПЕРУ ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності № 10/007 -69 від 10.05.2007 року, проте не зазначено на який термін її призначено виконуючим обов`язки начальника ОПЕРУ, а також, що таке ОПЕРУ.

Розділ восьмий кредитного договору, у якому зазначені адреси та платіжні реквізити сторін, не містить повного найменування банківської установи, інформації про її організаційно - правову форму, не вказана посада, прізвище, ім`я та по батькові підписанта з боку банку.

У відповідності до п.52 Постанови Кабінету Міністрів України № 1242 від 30.11.2012 року: посадові особи підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у положеннях (статутах) про установу, положеннях про структурні підрозділи, посадових інструкціях, наказі (розпорядженні) про розподіл обов`язків між керівником та його заступниками тощо.

Позивачем не надано Положення про ОПЕРУ. В матеріалах справи відсутні будь - які докази, що ОПЕРУ є структурним підрозділом банку. Відсутні посилання на установчі документи, які б свідчили про те, що ОПЕРУ має окрему печатку.

Підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, суб`єкти підприємницької діяльності, об`єднання громадян, суб`єкти господарювання однієї з інших організаційних форм підприємництва можуть мати тільки по одному примірнику основної каучукової або металевої печатки. Якщо в діяльності зазначених організацій недостатньо використання однієї печатки, то є припустимим у відповідності з наказом, розпорядженням виготовлення додаткових печаток.

З огляду на наведене, на думку ОСОБА_2 , мають місце всі підстави вважати, що кредитний договір укладено з недодержанням письмової форми, що полягає у наступному: відсутній дозвіл на здійснення ОПЕРУ АБ « Металург» банківських та інших операцій, що має бути посвідчений Управлінням Національного банку України в Запорізькій області; відсутня довіреність за № 10/007-69 від 10.05.2007 року на ім`я ОСОБА_4 ; підпис ОСОБА_4 на кредитному договорі посвідчено не печаткою АБ «Металург», а печаткою Операційного управління АБ «Металург», проте не надано доказів щодо законності виготовлення цієї печатки.

Позичальнику не було завчасно у належній формі, яка зазначена у ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» письмово роз`яснено умови кредитування, зокрема, розрахунок реальної відсоткової ставки, розрахунок загальної суми кредиту, розрахунок суми щомісячного платежу, переваги та недоліки запропонованою банком схеми сплати кредиту.

Згідно з умовами кредитного договору банк відкриває позичальнику рахунки для зарахування грошових коштів, що направляються на погашення кредитної заборгованості. Проте, у кредитному договорі не зазначено, яким шляхом видаються кредитні кошти у іноземній валюті позичальнику.

У відповідності до п. 4 глави 3 розділу III « Інструкції про касові операції а банках України», затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 року № 337 видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно - правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку.

Сторонами за кредитним договором поточний договір не укладався.

Позивач по справі у позовній заяві зазначає, що банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредит у розмірі 46 519,00 дол. США, проте не додано належних, допустимих, достовірних, достатніх, доказів у вигляді первинних бухгалтерських документів щодо видачі грошових коштів з поточного рахунку, який би починався на цифри «2620».

На момент укладання кредитного договору нормативних актів, що регламентують здійснення касових операцій в банках України, видача готівки іноземної валюти фізичним особам за заявою на видачу готівки можливе лише з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків. Можливість видачі готівки іноземної валюти за заявою на видачу готівки фізичній особі з її позичкового рахунку нормативними актами, що регламентують здійснення касових операцій в банках України, не передбачена.

З огляду на наведене, має місце факт, який свідчить проте, що фактично грошові кошти у вигляді кредиту в іноземній валюті позичальнику не видавалися.

Відповідно до умов п. 1.1. кредитного договору, АБ «Металург» в порядку та на умовах визначених цим договором, взяв на себе зобов`язання надати позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі 46519,00 дол. США з оплатою за процентною ставкою 14,5 % річних строком до 25.10.2027 року.

За умовами примітки до п. 1.1 кредитного договору позичальник має сплачувати щомісячні платежі відповідно до календаря платежів (Додаток 1 до Договору), який є невід`ємною частиною цього Договору. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати частин кредиту та відсотків на картрахунок № НОМЕР_2 у сумі 596.00 дол. США за ануїтетною схемою погашення кредиту що місячно в період з 01 по 25 число кожного місяця.

Розрахунок суми щомісячного ануїтетного платежу та його складових частин, а саме: на погашення кредиту та сплату відсотків, банк не здійснив. АБ «Металург» не зазначив формулу, за якою розраховано суму щомісячного платежу.

Розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення сукупної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту, банк не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома позичальника не доводив та з ним не узгоджував.

За положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та б ст. 203 цього Кодексу.

У частині 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено: «У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

До інших умов, визначених актами цивільного законодавства, у даному конкретному випадку з урахуванням специфіки кредитного договору та виду забезпеченості (яким, згідно припису п.1.3 кредитного договору є іпотека), слід віднести обов`язкові умови які урегульовують дані правовідносини зокрема, Закон України «Про іпотечне кредитуванню, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами» № 979-IV.

Зазначені вимоги, є визначеними законом істотними умовами кредитного договору, укладеного між позичальником і банком, а їх зміст та умови є такими, що можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту та являються необхідними і обов`язковими для такого виду договорів.

З аналізу та вивчення матеріалів кредитного договору № 62А від 25.10.2007 року встановлено, що в його змісті є відсутніми встановлені законодавством обов`язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме відповідач, при укладанні спірного кредитного договору з позичальником: не здійснив належно детальний, достовірний та об`єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативних вимог п.2 ч. 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

У відповідності до ст.638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем.

Отже, оскільки вище вказані обов`язкові відомості не були встановлені та не розкриті позивачем в кредитному договорі, і докази про це, не були додані до матеріалів справи та є відсутніми, за таких умов, на думку ОСОБА_2 , кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем.

Статтями 18 і 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено підстави для визнання кредитного договору недійсним. Такими зокрема є, укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. З ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, цей перелік не є вичерпним.

Під час укладення кредитного договору Банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та вказав в угоді занижені значення показників суттєвих умов договору, чим фактично ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Вищенаведене приховування важливої, об`єктивної та необхідної інформації від позичальника перед підписанням договору та невідповідність встановлених між сторонами у договорі умов до фактично встановлених з метою встановлення завищених процентів за користування кредитом та отримання прихованого прибутку, суд вважає таким, що свідчить про наявність умислу в діях відповідача.

Отже, виходячи з вище наведеної обставини та у зіставленні до вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», представник ОСОБА_1 вважає, що спірний кредитний договір було укладено банком, з використанням нечесної підприємницької практики, яка є забороненою коментованою нормою Закону.

При укладенні між сторонами кредитного договору - відповідача було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору (зокрема, щодо його ціни та загальної вартості кредиту).

Окрім того, банк став на шлях обману, надавши в якості доказів видачі грошових коштів за кредитним договором копії первинних бухгалтерських документів, які є завідомо сфальшованими. Ці документи були досліджені під час розгляду справи № 333/1048/15-ц провадження № 22-ц/778/1731/17.

01.03.2018 року банком направлено вимоги - повідомлення позичальнику про дострокове повернення кредиту за кредитним договором № 62А від 25.10.2007 року.

Верховний Суд від 14.02.2018 року у цивільній справі № 564/2199/15-ц підкреслив, що згідно ст. 611 ЦК України після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які передбачені кредитним договором. Тобто, визначений термін повернення кредиту частинами був правомірно змінений кредитором на повернення всією сумою в термін 30 днів з моменту отримання вимоги.

Водночас, сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту. З огляду на наведене кредитний договір № 62А від 25.10.2007 року припинив свою дію з 01.04.2018 року, а позовна заява банком подана до суду 02 серпня 2018 року.

31.10.2018 року до суду від ПАТ «МетаБанк» надійшла відповідь на відзив, в якій представник банку вважає твердження ОСОБА_2 необґрунтованими, виходячи з такого.

Доводи про не додержання письмової форми кредитного договору, про не надання ОСОБА_1 інформації про умови кредитування, про неотримання нею кредиту спростовуються рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2018 року у справі №333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МетаБанк», треті особи - Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, зустрічним позовом ПАТ «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи №333/1048/15-ц суд встановив, що 25.10.2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «МЕТАБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №62А, відповідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 46 519 доларів США. Перед укладанням договору 16.10.2007 року ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування на придбання житлової нерухомості в АБ «Металург» під власний підпис.

Пунктом п.7.1 кредитного договору встановлено, що позичальник ознайомлений з тарифами, що діяли на момент укладання договору. У додатку №1 до кредитного договору зазначено детальний графік платежів, які повинна здійснювати позичальник, та з яким ОСОБА_1 була ознайомлена.

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується меморіальним валютним ордером №СFL/216183 від 25.10.2007 року на суму 46 519,00 доларів США.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 погодилася з кредитними умовами, підписавши кредитний договір особисто і без застережень. До того ж перед укладанням кредитного договору, банком було ознайомлено Позичальника у письмовій формі з умовами кредитування, а також надано йому інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту. ОСОБА_1 могла відмовитися від укладання кредитного договору на умовах визначених вищевказаним договором. Підписанням договору без будь-яких застережень на отримання кредитних коштів, ОСОБА_1 підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами такого договору.

З приводу посилання представника відповідача на те, що на дані правовідносини поширюється дія ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» представник банку Гриценко Ю.В. зазначає, що даний Закон України (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору) встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечним сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном. Отже, предметом правового регулювання цього Закону України є відносини, що виникають з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений 25.10.2007 року між позивачем і відповідачем.

Отже, відсутні підстави вважати кредитний договір нікчемним або недійсним.

З приводу посилання ОСОБА_1 на те, що кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, представник позивача зауважує, що відповідно до умов п.3.1 кредитного договору банк прийняв рішення про дострокове погашення позичальником кредиту та достроково стягнути суму виданого кредиту, відсотків та інших платежів.

Відповідно до п.2.9 кредитного договору, у разі настання будь-якої події, зазначеної у п.3.1 цього договору та отримання від банку повідомлення про дострокове погашення кредиту, позичальник зобов`язаний погасити банку кредит, сплатити відсотки та виконати інші зобов`язання щодо цього договору у 30-денний строк з моменту відправлення банком такого повідомлення, якщо інший строк не вказано у цьому повідомленні.

02.03.2018 року відповідачам були направлені повідомлення від 01.03.2018 року №57- 05/621, №57-05/620 про дострокове повернення кредиту протягом 10 календарних днів з моменту відправлення цього повідомлення, тобто до 12 березня 2018 року. Вказані повідомлення були отримані відповідачами 05.03.2018 року, однак залишені без виконання.

Жодних законних та обґрунтованих доводів і доказів щодо припинення дії кредитного договору з 01.04.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 у своєму відзиві не навів.

31.01.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В зазначеній ухвалі суд:

1) Замінив повне найменування позивача по справі з Публічного акціонерного товариства «Метабанк» на Акціонерне товариство «Метабанк»;

2) За клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 витребував з АТ «МетаБанк»:

-Статут Акціонерного банку «Металург» код за в редакції, що була чинною станом на 25.10.2007 року;

-Положення про структурне відділення «Операційне управління» Акціонерного банку «Металург»;

-Дозвіл АБ «Металург» на здійснення банківських операцій структурним підрозділом «Операційне управління» в межах Банківської ліцензії № 69 від 14.12.2001 року, Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року та Додатку до Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року, погоджений Управлінням Національного банку України в Запорізькій області;

-наказ на призначення виконуючим начальника ОПЕРУ АБ «Металург» ОСОБА_4 ;

-Довіреність № 10/007-69 від 10.05.2007 року АБ «Металург» на ім`я ОСОБА_4 ;

-наказ Голови правління банку на виготовлення печатки «ОПЕРАЦІЙНЕ УПРАВЛІННЯ»;

-Статут Публічного акціонерного товариства «МЕТАБАНК» в редакції станом на 01.08.2018 року;

-Банківську ліцензію НБУ на здійснення банківських операцій ПАТ «МЕТАБАНК»;

-Генеральну ліцензію НБУ на здійснення ПАТ «МЕТАБАНК» банківських операцій в іноземній валюті;

-належним чином оформлену кредитну справу за кредитним договором № 662А від 25.10.2007 року;

3) Витребував з архіву Комунарського районного суду м. Запоріжжя для дослідження під час судового розгляду цивільну справу №333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МетаБанк», треті особи - Національний банк України, Публічне акціонерне товариство «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

4) За клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було витребувано з ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» первинні бухгалтерські документи щодо виконання ОСОБА_1 фінансових зобов`язань за договором будівництва № 622 від 23.10.2007 року.

20.02.2019 року на виконання вимог ухвали суду АТ «МетаБанк» надав до суду витребувані документи, крімПоложення про структурне відділення «Операційне управління» Акціонерного банку «Металург»; Дозволу АБ «Металург» на здійснення банківських операцій структурним підрозділом «Операційне управління» в межах Банківської ліцензії № 69 від 14.12.2001 року, Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року та Додатку до Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року, погоджений Управлінням Національного банку України в Запорізькій області.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року витребувано з Запорізького обласного державного нотаріального архіву документи, які маються у справі про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1 , з нотаріальної справи, складеної 02.09.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовою, а саме: Положення про структурне відділення «Операційне управління» Акціонерного банку «Металург»; Дозвіл АБ «Металург» на здійснення банківських операцій структурним підрозділом «Операційне управління» в межах Банківської ліцензії № 69 від 14.12.2001 року, Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року та Додатку до Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року, погоджений Управлінням Національного банку України в Запорізькій області.

На виконання вимог ухвали суду від 01.03.2019 року завідувачем Запорізького державного нотаріального архіву Кибальною Т.М. надіслано архівну довідку від 13.03.2019 року, в якій зазначено, що в справі № 127 «Договори про заставу майна та документи, на підставі яких вони посвідчувались» витребуваних судом документів при іпотечному договорі не зберігається. Приватним нотаріусом Журавльовою З.В. зроблена відмітка про перевірку правоздатності та дієздатності АБ «Металург», яка зберігається при іпотечному договорі.

03.05.2019 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повторно було витребувано з ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» первинні бухгалтерські документи щодо виконання ОСОБА_1 фінансових зобов`язань за договором будівництва № 622 від 23.10.2007 року.

24.05.2019 року до суду надійшов лист, з якого вбачається, що 19.09.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 0010597 про припинення юридичної особи - ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат», тому виконати ухвалу суду від 03.05.2019 року неможливо.

Ухвалою суду від 20.09.2019 року судом було витребувано з ПАТ «МетаБанк»:

- документи, що свідчать про повноваження ОСОБА_6. як голови Правління АБ «Металург» станом на 25.10.2007 року;

-Положення про структурне відділення «Операційне управління» Акціонерного банку «Металург»;

-Положення про структурне відділення ОПЕРУ ДРКО Акціонерного банку «Металург»;

-документи, що свідчать про повноваження ОСОБА_4 на укладання кредитних договорів із фізичними особами від імені Акціонерного банку «Металург» станом на 25.10.2017 року, у т.ч. накази про призначення її на відповідні посади.

15.10.2019 року на виконання вимог ухвали суду до суду ПАТ «МетаБанк» надано документи, що свідчать про повноваження ОСОБА_6 як голови Правління АБ «Металург» станом на 25.10.2007 року; Положення про департамент розвитку клієнт сикх операцій АБ «Металург» від 05.09.2006 року; документ, що свідчить про повноваження ОСОБА_4 на укладення кредитних договорів із фізичними особами від імені АБ «Металург» станом на 25.10.2007 року, у тому числі і накази про призначення її на відповідні посади.

У судовому засіданні представник позивача Гриценко Ю.В. позов підтримала, просила його задовольнити, вважає, що під час розгляду справи судом витребувано усі документи, які підтверджують факт укладання 25.10.2007 року кредитного договору між АБ «Металург» та ОСОБА_1 , отримання останньою кредиту для купівлі нерухомості, ознайомлення з усіма умовами кредитування, здійсненні у подальшому погашення кредиту, оформлення іпотечного договору на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитом станом на 20.05.2016 року в розмірі 9 591,64 доларів США, але на даний час рішення суду не виконано. Кредит було надано ОСОБА_1 у доларах США, що встановлено у постанові суду. Так як, дія договору припинена не була, а заборгованість, стягнута за рішенням суду відповідачами не погашена, банк звернувся до відповідачів з вимогою про дострокове стягнення 01.03.2018 року, яку відповідачі отримали, проте залишили її без виконання. Отже, договір припинив свою дію лише 01.04.2018 року і ПАТ «МетаБанк» звернувся із позовом до суду в межах строку позовної давності.

Сторони визначили в кредитному договорі всі істотні умови, що необхідні для укладення договорів даного виду та підписали договір, отже кредитний договір є укладеним. Доводи відповідачів з приводу підписання кредитного договору неналежною особою з боку банку спростовуються змістом кредитного договору та довіреністю підписанта від 10.05.2007 року №10/007-69. При цьому, волевиявлення на укладення та підписання даного кредитного договору визнаються ОСОБА_1 .

В день підписання кредитного договору, тобто 25.10.2007 року, ОСОБА_1 отримала примірник кредитного договору, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в кредитному договорі, що дало їй додаткову можливість детально вивчити його умови. Надалі, позичальник тривалий час здійснювала виконання умов укладеного договору, не заперечуючи проти його умов.

Також, вже після оформлення права власності на квартиру придбаної за рахунок кредитних коштів, 02.09.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовою З.В. При цьому, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Остренко A.B. заява ОСОБА_3 від 25.10.2007 року про надання згоди на передачу ним квартири в іпотеку, оскільки на той час він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , хоча шлюб між ними був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане на підставі а/з №311 23.05.1991 року.

Укладення іпотечного договору майже через рік після укладення кредитного договору та отримання кредиту ОСОБА_1 свідчить про те, що саме за кредитні кошти було придбано квартиру, що є предметом іпотеки, та в якій відповідачі проживають весь цей час, оскільки в іншому випадку, передача квартири в іпотеку була б недоцільною.

25.10.2007 року між ОСОБА_1 та АБ «Металург» укладено договір №593663 про обслуговування поточного рахунку фізичної особи в доларах США, що спростовує доводи представника відповідача ОСОБА_2 про не відкриття та відсутність поточного валютного рахунку ОСОБА_1 ,.

На виконання п.1.2 кредитного договору щодо погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом між сторонами був укладений договір №54 від 25.10.2007 року про обслуговування карткового рахунку фізичної особи і надання та використання платіжних карток (валюта: долар США).

Також, в цей же день було укладено договір №593662 про обслуговування поточного рахунку фізичної особи у гривнях, та договір №47 від 25.10.2007 року про обслуговування карткового рахунку фізичної особи і надання та використання платіжних карток (валюта: гривня).

Видача кредитних коштів відбулася відповідно до п.1.1 кредитного договору шляхом зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в банку № НОМЕР_3 , що підтверджується меморіальним ордером від 25 жовтня 2007 року №CFL 216183, випискою з рахунку № НОМЕР_3 та зведеним меморіальним ордером від 25.10.2007 року.

Пункт 5.1 кредитного договору визначає, що датою видачі кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Тому, саме з моменту надходження кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 обов`язок банку щодо видачі кредиту є реально виконаним. В даному випадку, кредитні кошти були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 .

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується: кредитний правочин є укладеним з дотриманням вимог чинного на той момент законодавства; обставини, що встановлені рішення суду доказуванню не підлягають; банком надані належні докази на підтвердження обставин у справі; договір поруки не визнаний недійсним в установленому законом порядку; доказів виконання зобов`язання відповідачами не надано; сума заборгованості відповідачами не спростована.

Відповідач ОСОБА_1 у суді проти позову заперечувала, просила у його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що вона укладала кредитний договір, проте його умови їй роз`яснено не було, нарахування відсотків взагалі їй не зрозуміло як відбувались. Кредит видавався в іноземній валюті, метою його оформлення було придбання квартири у ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат», проте підтвердження перерахування коштів останній не надав. Дійсно нею здійснювалось погашення кредиту, проте вона не була обізнана про суму обов`язкового платежу. Вважає, що діями банку порушено її права як споживача.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти позову заперечував, повністю підтримав пояснення, надані у відзиві на позов. Додатково зазначив таке.

Кредитний договір укладено з численними порушеннями, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Так, сторонами договору була ОСОБА_1 та АБ «Металург» в особі в.о. начальника ОПЕРУ ОСОБА_4, яка не мала права на укладання даного договору. Хоч до суду і надано довіреність на ім`я останньої, проте в ній є порушення: складена не державною мовою, дати стоять цифрами, а не прописом, термін довіреності не літерами, а цифрами, що не відповідає вимогам ДСТУ. На договорі стоїть печатка Операційного управління банку, а не печатка установи - АБ «Металург». Відділ ОПЕРУ є лише підрозділом і печатка зазначеного відділу може стояти лише на внутрішніх документах, що є грубим порушенням. Договір містить лише підписи, без прізвища осіб, які їх ставили, посад.

Додатком до договору є графік погашення заборгованості, але в ньому відсутня інформація щодо кредиту, наданого в іноземній валюті. Також відсутній щомісячний розрахунок на сплату відсотків та формула розрахунку щомісячного платежу. Процентна ставка взагалі не узгоджена з ОСОБА_1

До суду представником банку не надано дозволу на видачу банком АБ «Металург» кредитів в іноземній валюті.

В меморіальному ордері відсутній код - 0000000, не зазначено які кредитні кошти перераховані, що не відповідає вимогам інструкції № 337, яка діяла до 2011 року.

Заява ОСОБА_1 на переказ готівки не містить код отримувача, призначення платежу, відсутня печатка та штамп. Також, ОСОБА_2 звернув увагу на те, що на платіжному документі стоять печатки АТ «МетаБанк», яке на момент укладення договору взагалі не існувало, тобто надані документи на підтвердження факту переказу готівки є сфальшованими.

До касових документів, які оформляються згідно з Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні, належить заява на видачу готівки та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються прийняття та видача готівки. Єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки.

До позовної заяви ПАТ «МетаБанк» від 02.08.2018 року не додано належним чином засвідчену копію договору про відкриття на ім`я ОСОБА_1 поточного рахунку № НОМЕР_4 в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору зазначено, що банк надає позичальнику кредит на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий у банку за № НОМЕР_1 . З огляду на наведене, банком меморіальним валютним ордером від 25.10.2007 року перераховано кредитні кошти на рахунок, який не зазначений у кредитному договорі, не відомо хто є власником цього рахунку. Банком у відповідності до п.1.9 інструкції № 492 не надано доказів укладання між банком та позичальником договору поточного рахунку № НОМЕР_1 , отже позивачем не надано належних доказів щодо перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника.

З руху коштів встановлено, що розрахунок проводився у національній валюті, відсутня інформація про перерахування долар-гривня, гривня-долар.

ОСОБА_1 не роз`яснено умови кредитування, що є порушенням її прав.

Банком в якості належних доказів суми заборгованості надано розрахунок заборгованості станом на 12.03.2018 року, проведений без надання первинних документів, на підставі яких проведено цей розрахунок. Окрім того, розрахунок заборгованості не кореспондується з графіком погашення кредиту, що є невід`ємним частиною - додатком №1 до кредитного договору. З урахуванням того, що на вимогу суду банк не надав виписки з особового рахунку відповідача № НОМЕР_5 за період з 25.10.2007 року до 12.03.2018 року, тому відсутні належні та допустимі докази щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку банку.

Представник ОСОБА_1 зазначив, що кредитний договір припинив свою дію 01.04.2018 року, а банк звернувся до суду лише 02.08.2018 року.

16.10.2007 року ОСОБА_1 за поданням банку ознайомилася з Умовами кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості в АБ « Металург» у рамках співробітництва з ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат», про що свідчить її особистий підпис. Проте, примірник вказаних Умов, який отримала та підписала ОСОБА_1 не містить необхідних реквізитів документа, а саме: ким та коли затверджені ці Умови; термін дії Умов. Відсутність вказаних реквізитів є підставою вважати такі умови нікчемними. За таких обставин до кредитного договору № 62 А від 25.10.2007 року представниками банку внесено недостовірну інформацію щодо ознайомлення позичальником з Умовами кредитування.

Крім того, ОСОБА_2 звернув увагу суду, що документи, надані на виконання вимог ухвали суду не завірені належним чином, не дотримані правила, які визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 ороку № 55, Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти.

Враховуючи вказані обставини, на думку ОСОБА_2 наявні усі підстави вважати кредитний договір № 662 А таким, що укладений з недодержанням письмової форми наслідком чого є нікчемність цього договору, відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України.

До суду відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про день, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, судовою повісткою та через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Судової влади України. У попередньому судовому засіданні ОСОБА_3 проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити. Додатково зазначив, що згоду на укладення кредитного договору він, як чоловік ОСОБА_1 не давав. Заява про його згоду виступати поручителем від 16.10.2007 року написана не ним, договір поруки він також не підписував.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25.10.2007 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є ПАТ «Метабанк», а у подальшому і АТ «Метабанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №62А, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 46 519 доларів США, строком погашення до 25.10.2027 року зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом. Кредит було надано шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 на споживчі цілі - придбання житла (оплата за укладеним із ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат» договір будівництва) (т. 1, а.с. 19-26).

Згідно примітки в п.1.1 зазначеного кредитного договору - детальний розпис структури сукупної вартості кредиту наведена у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, і складається із суми кредиту, відсотків за його користування, витрат за його обслуговування, витрат на оплату послуг третіх собі, та інших витрат, пов`язаних із укладанням, виконанням, розірванням цього договору, витрат спрямованих на забезпечення повернення кредиту, стягнення відсотків за його користування, неустойки, відшкодування інших збитків.

Договір укладено у приміщенні відділення АБ «Металург». Від імені банку на підставі довіреності № 10/007-69 від 10.05.2007 року, виданої головою Правління АБ «Металург» ОСОБА_6., діяла в.о. начальника оперативного управління департаменту розвитку клієнтських операцій ОСОБА_4.

Рішенням голови комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків при управлінні Національного банку України в Запорізькій області № 60-1 від 05.10.2006 року погоджено призначення на посаду голови Правління АБ «Металург» ОСОБА_6 .

Наказом № 1187 К від 09.10.2006 року ОСОБА_6 приступив до виконання обов`язків на посаді голови Правління АБ «Металург».

10.05.2007 року відповідно до вимог законодавства саме голова правління АБ «Металург» видав довіреність строком до 10.05.2008 року зам. начальнику операційного управління департаменту розвитку клієнтських операцій АБ «Металург» ОСОБА_4 , якою доручив право укладати, підписувати від імені банку договори, додаткові угоди, в тому числі кредитні договори з фізичними особами в національній валюті України і в іноземній валюті - без обмеження суми.

Наказом № 1795-К від 24.10.2007 року на зам. начальника операційного управління департаменту розвитку клієнтських операцій АБ «Металург» ОСОБА_4 з 24.10.2007 року покладено виконання обов`язків начальника ОПЕРУ ДРК на період тимчасової недієздатності по хворобі ОСОБА_9 .

Тобто, інтереси АБ «Металург» станом на день укладення договору - 25.10.2007 року представляла ОСОБА_4 , на підставі довіреності від 10.05.2007 року і наказу № 1795-К від 24.10.2007 року, отже договір укладено правомочною особою.

Згідно п.1.1 кредитного договору кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 .

Меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів

Національного банку України.

Меморіальним валютним ордером № CFL/216183 від 25.10.2007 року підтверджено, що на рахунок одержувача - ОСОБА_1 № НОМЕР_1 надійшли кошти в розмірі 46 519,00 доларів США ( 234 920 грн. 95 коп.), зазначено призначення платежу - видача кредиту згідно договору №593663 А від 25.10.2007 року (т. 2, а.с. 59).

Повернення кредиту відбувається на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в банку в сумі 596 доларів США, щомісячно, в період з 1 по 25 число кожного місяця.

Перед укладанням договору 16.10.2007 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету на отримання кредиту в розмірі 46519 доларів США зі сплатою 14,5 % річних, строком на 240 місяців, в цей же день, 16.10.2007 року ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування на придбання житлової нерухомості в АБ «Металург» під власний підпис.

Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами кредитування та попереджена про відповідальність в разі порушення строків повернення кредиту.

Пунктом п.7.1. кредитного договору встановлено, що позичальник ознайомлений з тарифами, що діяли на момент укладання договору.

У додатку №1 до кредитного договору зазначено детальний графік платежів, які повинна здійснювати позичальник, та з яким ОСОБА_1 була ознайомлена.

25.10.2007 року між ОСОБА_1 та АБ «Металург» укладено договір №593663 про обслуговування поточного рахунку фізичної особи в доларах США.

На виконання п.1.2 кредитного договору щодо погашення частини кредиту та сплату відсотків за користування кредитом між сторонами був укладений договір №54 від 25.10.2007 року про обслуговування карткового рахунку фізичної особи і надання та використання платіжних карток (валюта: долар США).

25.10.2007 року укладено договір №593662 про обслуговування поточного рахунку фізичної особи у гривнях, та договір №47 від 25.10.2007 року про обслуговування карткового рахунку фізичної особи і надання та використання платіжних карток (валюта: гривня).

Видача кредитних коштів відбулася відповідно до п.1.1 кредитного договору шляхом зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в банку № НОМЕР_3 , що підтверджується меморіальним ордером від 25 жовтня 2007 року №CFL 216183, випискою з рахунку № НОМЕР_3 та зведеним меморіальним ордером від 25.10.2007 року.

Пункт 5.1 кредитного договору визначає, що датою видачі кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника.

Тому, саме з моменту надходження кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_3 обов`язок банку щодо видачі кредиту є реально виконаним.

ОСОБА_1 після того, як грошові кошти були перераховані на її поточний рахунок отримала ці кошти, що підтверджується випискою з її особового рахунку та після цього, здійснивши обмін валюти у гривню, що підтверджується квитанцією про здійснення валютно- обмінної операції №ОУ_11630 від 25.10.2007 року, внесла їх на свій поточний рахунок, про що свідчить заява про переказ готівки CFL/216484 від 25.10.2007 року.

Відповідно до платіжного доручення №CFL/216185/1 від 25.10.2007 року та меморіального ордеру №CFL/216185/4 від 25.10.2007 року зазначені грошові кошти були перераховані «ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат» як оплата за квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки.

Надані банком первинні документи є належним чином оформленими бухгалтерськими документами, і є підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566 - Положення №566, що діяло на момент здійснення фінансових операцій.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року N254, - Положення №254 визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до п.1.13. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 року №22 під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Цей же пункт визначає, що під час здійснення розрахункових операцій використовуються такі види платіжних інструментів: меморіальний ордер; платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; платіжна вимога; розрахунковий чек. За однотипними операціями банки можуть складати зведені меморіальні ордери відповідно до вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку з організації операційної діяльності в банках України, і внутрішніх процедур банку.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Відповідно до п.5.6 Положення №254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Положення №254 та №566 втратили чинність 07.07.2018 року у зв`язку з затвердженням Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.

Відповідно до п.3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ 04.07.2018 №75 - далі Положення №75. п.п. 6) клієнтські рахунки - особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання; особовий рахунок - не рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів.

Пунктом 61 Положення №75 передбачено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку- кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. У виписці відображаються всі операції, що були здійснені клієнтом, як касові так і безготівкові.

Банківська виписка по особовим рахункам є належним доказом видачі кредиту, дана позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.02.2017 року по справі №585/1198/15-ц та у постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017 року у справі №905/2009/15.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15, 23цього Закону.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови визначені законодавством (частина четверта статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).

Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою Правління Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, встановлюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту.

Правила набули чинності 05 червня 2007 року, тобто до моменту укладення спірного кредитного договору.

Ці Правила є практичною деталізованою інструкцією щодо реалізації у сфері банківської діяльності положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. закріплено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Відповідно до п. 3.1 Правил банки зобов`язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов`язок зазначити у кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3. Правил).

Як вбачається зі змісту кредитного договору №62А, в ньому було чітко закріплено сукупну вартість кредиту, яку повинна сплатити банку ОСОБА_1 , а додатками до кредитного договору встановлювалися графік платежів та погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 вказаного Закону України до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Як визначено у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 15-рп/2011, держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим, споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому, держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Таким чином для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві, а у випадку визнання окремого положення договору несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійним в цілому.

25.10.2007 року між АБ «Металург» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 602, за яким останній зобов`язався у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №62А погасити борг в сумі наданого кредиту, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та ніші платежі за кредитним договором (т.1, а.с. 27-29).

Крім того, 25.10.2007 року ОСОБА_3 складено заяву, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Остренко А.В., якою він надає згоду на укладення та передачу в іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка є предметом договору будівництва між ОСОБА_1 та ВАТ «Запорізький домобудівельний комбінат» (т.2, а.с. 55).

02.09.2008 року ОСОБА_1 уклала з АБ «Металург» договір іпотеки №603, згідно якого цю квартиру передано в іпотеку для забезпечення кредитних зобов"язань (т. 2, а.с. 62-67).

Згідно письмових пояснень ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат», отриманих при розгляді цивільної справи № 333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_1 до АБ «Металург», треті особи: Національний Банк України, ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору від 25.10.2007 року судом встановлено таке.

ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» перед ОСОБА_1 належним чином виконано зобов`язання за договором будівництва № 622 від 23.10.2007 року, відповідно до умов якого та додаткової угоди від 08.11.2007 року, згідно акту приймання-передачі житла від 08.11.2007 року ОСОБА_1 було отримано двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 на загальну суму 248 583 грн. 00 коп. (справа № 333/1048/15-ц, т. 1, а.с. 117-119).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 183120111 від 01.10.2019 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 є приватною власністю ОСОБА_1 , встановлено обтяження - заборона на нерухоме майно, тим обтяження - іпотека від 02.09.2008 року, іпотеко держателем є АБ «Металург».

Жодних письмових доказів на спростування даного факту відповідачами до суду не надано, пояснення ОСОБА_3 в судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, у редакції на час укладення договору, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Це означає, що при виборі умов кредитування клієнт банку самостійно обирає способи кредитування, якщо йому на вибір пропонується декілька.

Відповідачем ОСОБА_1 не доведено, що на час укладення кредитного договору існували інші умови кредитування, які б відповідали її очікуванням та які були приховані банком.

З обставин справи вбачається, що позичальник виконувала свої зобов`язання протягом достатнього періоду часу, щоб можна було дійти об`єктивного висновку про те, що умови, на яких вона отримала кредит, нею проаналізовано та вони цілковито її задовольняли.

Основною суттю виконання грошового зобов`язання є повернення позикодавцю рівнозначної вартості тих речей (коштів, іноземної валюти, інших валютних цінностей), які були отримані позичальником у якості позики (ст.ст. 1046, 1049 ЦК України). Тобто, позичальник повинен повернути той самий розмір коштів, що був ним отриманий, якщо про інше не зазначено у договорі. Якщо зобов`язання правомірно було вчинено у іноземній валюті, то його виконання повинно бути здійснено у валюті зобов`язання.

Коливання курсу валют є двостороннім ризиком. Так, для позичальника таким ризиком є зростання ціни купівлі іноземної валюти, а для позикодавця зниження такої ціни. Особливості значного коливання є такими, що невідомо настануть вони чи ні.

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність форм омани, на які посилається ОСОБА_1 .

Крім того, з виписки по особовому рахунку за період з 25.10.2007 року по 11.10.2019 року, наданої на виконання вимог ухвали суду АТ «МетаБанк» встановлено, що ОСОБА_1 було частково здійснено погашення заборгованості по кредитному договору та погашення відсотків. Також, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 особисто на адресу банку були написані заяви від 18.06.2014 року та від 15.09.2014 року (т.2, а.с. 86-87) щодо можливості розгляду питання щодо продажу валюти для погашення платежів про відсотковій ставці та кредиту. Отже, ОСОБА_1 була обізнана, прийняла і виконувала умови кредитного договору.

Суд дійшов до висновку, що при укладенні кредитного договору було виконано положення ст. 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» у їх редакції, чинній на день укладення таких правочинів.

Суд також враховує те, що позивачем також було укладено ряд похідних договорів, у т.ч. договір іпотеки.

Укладання такої кількості самостійних та пов`язаних між собою правочинів, що згадані вище, передачу в іпотеку майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , укладення договору поруки з ОСОБА_3 ; нотаріально посвідчених (що за процедурою посвідчення апріорі передбачає присутність нотаріуса та роз`яснення особі цілого ряду норм чинного законодавства, пов`язаного з укладенням посвідчуваної угоди), викликає у суду сумнів у правдивості доводів відповідачів про їх оману банком.

Згідно п. 3 Положення про департамент розвитку клієнтських операцій АБ «Металург», затвердженого Рішенням Правління АБ «Металург» № 173 С від 05.09.2006 року в структуру департаменту входять підрозділи: операційне управління; управління координації і розвитку; територіально відокремлені безбалансові відділення банку, відділення; сектор перевезення цінностей.

У п. 2.3. зазначеного Положення зазначено, що в цілях рішення вирішення задач (п. 2.2) і цілей підрозділи департаменту виконують банківські операції відповідно до виданої АБ «Металург» ліцензії НБУ № 69.

Тобто, Операційне управління є структурним підрозділом АБ «Металург», діє на підставі Положення про департамент розвитку клієнтських операцій АБ «Металург», а отже твердження представника відповідача ОСОБА_2. про те, що кредитний договір підписаний неправомірно зам. начальником операційного управління департаменту розвитку клієнтських операцій АБ «Металург» ОСОБА_4 та посвідчений печаткою відділом ОПЕРУ, в зв`язку з чим не дотримана письмова форма укладання спірного кредитного договору, не відповідає дійсності та спростовується вищезазначеними документами.

Під час оголошення матеріалів цивільної справи цивільної справи № 333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_1 до АБ «Металург», треті особи: Національний Банк України, ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору від 25.10.2007 року встановлено таке.

Згідно пояснення Управління Національного банку України в Запорізькій області № 15-010/1446 від 27.03.2015 року законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є: Закон України «Про банки і банківську діяльність», Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 19 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Згідно ч. 1 ст. 49 цього Закону розміщення залучених коштів від свого імені визнається кредитною операцією. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» коштами є гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ЗУ видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв`язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Тобто виходячи з положень ст. 5 Декрету, генеральні ліцензії видаються НБУ лише певному колу суб`єктів: банкам, фінансовим установам та оператору поштового зв`язку на здійснення ними валютних операцій на постійній основі. Натомість індивідуальні ліцензії можуть видаватися всім суб`єктам резиденти і нерезиденти) на здійснення лише разової валютної операції, при цьому у Декреті визначено ; вичерпний перелік таких операцій.

Крім того, необхідність в індивідуальній ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті передбачено підпунктом "в" пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у випадку якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Законодавство України не встановлює межі термінів і сум надання (одержання) кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до п. 5.3 постанови правління НБУ № 275 від 17.07.2001 року «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій», письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року за № 15-93.

Згідно п. 2.3 зазначеного Положення, за умови отримання письмового дозволу НБУ банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями по залученню та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

14.12.2001 року НБУ видано Акціонерному банку «Металург», правонаступниками якого є ПАТ «МетаБанк» і АТ «Метабанк» банківську ліцензію № 69 на право здійснювати банківські операції та дозвіл № 69-1 виданий 14.12.2001 року.

Зі змісту ст.47 та ст.49 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», та ст. 5 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вбачається, що наявність у банка генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій є достатньою підставою для здійснення Банком операцій з валютними цінностями, в тому числі операцій з використання іноземної валюти як засобу платежу.

Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою НБУ від 14.10.2004 року за № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, АТ «МетаБанк» має всі необхідні дозвільні документи, зокрема на використання іноземної валюти як засобу платежу за кредитним договором.

Генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій була видана АТ «МетаБанк» 28.10.2011 р. № 69. До 2011 р. банк користувався дозволом на здійснення операцій з валютними цінностями.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що АБ «Металург» мав право видавати кредити в іноземній валюті на підставі Дозвілу АБ «Металург» на здійснення банківських операцій структурним підрозділом «Операційне управління» в межах Банківської ліцензії № 69 від 14.12.2001 року, Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року та Додатку до Дозволу № 69-1 від 14.12.2001 року ( справа № 333/104815-ц, т.1, а.с. 126-129).

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2017 року по справі №333/1048/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Метабанк», треті особи: Національний банк України, ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та за зустрічним позовом ПАТ «Метабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором первісний позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19.12.2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя скасовано, ухвало нове. У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Метабанк», треті особи: Національний банк України, ПАТ «Запорізький домобудівний комбінат» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовлено, зустрічний позов ПАТ «Метабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №62А від 25.10.2007 року в розмірі 9 591,65 доларів США. Постанова набула законної сили 19.12.2017 року.

При розгляді зазначеної вище справи колегією суддів Апеляційного суду Запорізької області дано правову оцінку документам, щодо яких була заява ОСОБА_2 про їх фальшивість: додатку № 1 до договору №62А від 25.10.2007 року; Умови кредитування фізичних осіб на придбання житлової нерухомості в АБ «Металург» у рамках співробітництва з ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат», меморіальний ордер від 25.10.2007 року № CFL/216183, зазначені документи прийняті судом як належні та допустимі докази.

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про визнання цих доказів фальшивим з тих підстав, що меморіальний ордер № CFL/216183 від 25.10.2007 року (т.1 а.с. 9) посвідчено печаткою АТ «Метабанк», якого не існувало на той час, суд відхиляє, оскільки зазначений документ є роздруківкою електронної версії, посвідчений печаткою юридичної особи, яка є дійсною на теперішній час, при цьому зазначена в меморіальному ордері інформація повністю узгоджується з іншими доказами у справі.

АТ «МетаБанк» 01.03.2018 року скористався своїм правом щодо дострокового погашення позичальником кредиту (п. 3.1 кредитного договору №62А від 25.10.2007 року) та достроково стягнути суму виданого кредиту, відсотків та інших платежів, у тому числі, шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення, тому на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 направлено вимогу-повідомлення про дострокове повернення кредиту (т.1, а.с.32) та вимогу-повідомлення поручителю про погашення заборгованості (т.1, а.с.34). Відповідачі отримали зазначені вимоги, про що свідчать копії поштових повідомлень (т. 1, а.с. 33, а.с. 35).

Пунктом 2.8 кредитного договору передбачено, що отримання від банку повідомлення про дострокове погашення кредиту, погасити банку кредит, сплатити відсотки та виконати інші зобов`язання щодо цього договору у 30-денний строк з моменту відправлення банком такого повідомлення, якщо інший строк не вказано у повідомленні.

У вимозі-повідомленні зазначено строк - 30 днів, як і передбачено п. 2.8 кредитного договору № 62А від 25.10.2007 року.

Тобто, 01.03.2018 року позивач направив відповідачам письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, чим змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 25.10.2027 року на 01.04.2018 року. Після направлення відповідачам письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором. Позов АТ «МетаБанк» надійшов до суду 03.08.2018 року, тобто в межах встановлених законодавством строків.

АТ «МетаБанк» просить суд стягнути заборгованість станом на 26.07.2018 року в розмірі 49 947,07 доларів, з яких: 38 555,66 дол. США. - заборгованість за основним боргом - кредитом;11 391,41 доларів США - заборгованість за відсотками з 21.05.2016 року по 13.03.2018 року;3 996,43 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу згідно п.6.5 кредитного договору з 26.02.2018 року по 12.03.2018 року;14 794,43 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків згідно п.6.5 кредитного договоруз 26.02.2018 року по 12.03.2018 року.

Тобто, позивачем нарахування заборгованості за основним кредитом, відсотків здійснювалось з 21.05.2016 року.

АТ «МетаБанк» за кредитним договором була застосована ануїтетна схема погашення, при якій розмір щомісячного платежу (тіло кредиту і відсотки) буде однаковим (фіксованим) протягом усього терміну погашення кредиту. При оплаті в перші місяці у складі платежу будуть переважати відсотки за користування кредитом, сума яких розраховується в залежності від кількості днів розрахункового періоду, а в останні - тіло кредиту. Для розрахунку щомісячного платежу при ануїтет ній схемі існує загальноприйнята формула А=K*S, де А - щомісячний ануїтетний платіж, К - коефіцієнт ануїтета, S - сума кредиту. Розмір щомісячного платежу в розмірі 596 доларів США був обумовлений сторонами в п. 1.2 кредитного договору №62А від 25.10.2007 року

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, наявності заборгованості за кредитним договором, правомірності нарахування відсотків і пені, тобто в межах строку дії кредитного договору, відсутності доказів, наданих зі сторони відповідачів, які б спростовували досліджені під час розгляду справи обставини.

Таким чином, за умов неспростування презумпції правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошового зобов`язання, воно має виконуватись належним чином обома сторонами, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зобов`язані сплатити позивачу наявну суму заборгованості за кредитним договором, розрахунок якої і розмір під час розгляду справи не спростовано, тому, на думку суду, позов необхідно повністю задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 522, 530, 536, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_9 , мешкають за адресою: АДРЕСА_2 на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» (, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 30) суму заборгованості за кредитним договором № 62А від 25.10.2007 року станом на 26.07.2018 року в розмірі 49 947,07 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сорок сім) доларів США сім центів, з яких: 38 555,66 (тридцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США 66 центів. - заборгованість за основним боргом - кредитом;11 391,41 (одинадцять тисяч триста дев`яносто один) доларів США 41 цент - заборгованість за відсотками за період з 21.05.2016 року по 13.03.2018 року;3 996 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 43 коп. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу згідно п.6.5 кредитного договору за період з 26.02.2018 року по 12.03.2018 року;14 794 (чотирнадцять тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 43 коп. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків згідно п.6.5 кредитного договоруза період з 26.02.2018 року по 12.03.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_9 , мешкають за адресою: АДРЕСА_2 на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» (, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 30) суму сплаченого судового збору у сумі по 10 115 (десять тисяч сто п`ятнадцять) грн. 44 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.08.2020 року .

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод