Справа №551/1278/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2020 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Кулинченко О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 І., ОСОБА_3 С ОСОБА_4 .

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Федунської сільської ради, Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2019 року позивач ОСОБА_5 звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Федунської сільської ради, Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В порядку спадкування за заповітом після матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,2га, яка розташована на землях Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що померла мати 25.09.1995 склала заповіт на користь позивача. На думку позивача, померлій, як колишньому пенсіонеру колгоспу імені Котовського (надалі КСП імені Котовського), належало право на земельну частку (пай) у вказаному КСП, але при розпаюванні земель її безпідставно не було внесено до списку на видачу сертифікату про право на земельну частку (пай) чим порушено її гарантоване право.

За своє життя мати не встигла реалізувати своє право на землю про що позивач дізналась лише в 2018 році. Вона неодноразово зверталась до Федунської сільської ради та СТОВ «Федунка» з питання надання матері земельної ділянки, але її переконували, що таке право позивач втратила.

В зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року позовну заяву залишено судом без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 26 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено дату підготовчого засідання.

Виходячи з ціни позову у розмірі 97144,48 грн справа є малозначною, але підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження на підставі ч.4 ст. 274 ЦПК України.

27 січня 2020 року за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Заяв по суті справи від сторін не надходило.

Позивач в судове засідання не з`явилась, уповноважила на представлення своїх інтересів ОСОБА_1 . Остання в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підставі наведених у позовній заяві. Відповідаючи на запитання головуючого пояснила, що до нотаріуса з питань спадкування після матері позивач не зверталась.

Представники відповідачів позов не визнали, у вирішені спору поклались на розсуд суду.

Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, допитавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні юридичні факти та правовідносини, що їх супроводжують.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Ромодан Миргородського району Полтавської області померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.10.1997 (а.с.7).

Померла ОСОБА_6 залишила заповіт, посвідчений 07.09.1995 секретарем Федунської сільської ради Мартусь Л.М., згідно якого заповідала все своє майно дочці ОСОБА_9 (по батькові мовою оригіналу) (а.с.44).

Згідно пояснень представника позивача, показань свідків та інформації наданої ТОВ «Федунка» за № 122 від 15.04.2019 судом встановлено, що ОСОБА_6 , 16.02.1914 року працювала різноробочою у колгоспі імені Котовського з 1945 по 1976 рік, з 1967 року перебувала колгоспним пенсіонером (а.с.9). До 1995 року померла проживала в с. Федунка Шишацького району Полтавської області.

Сторонами не заперечується, що колгосп імені Котовського в подальшому був реорганізований в КСП Котовського, яке в свою чергу реорганізовано в ТОВ «Федунка».

На підставі рішення Федунської сільської ради від 24 листопада 1995 року № 30 колективному сільськогосподарському підприємству «Федунка» 01 грудня 1995 року видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ 00011 (а.с.11).

При цьому до основного та додаткового списків власників земельних сертифікатів КСП «Федунка» прізвище ОСОБА_6 включено не було (а.с. 12-27).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України в чинній редакції юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Тобто підставою звернення до суду можуть бути не всі правовідносини, а лише ті, що мають спірний характер, або вказівка на які прямо міститься у законі.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач ОСОБА_5 обрала способом захисту своїх прав саме визнання за собою права власності на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки (паю).

Так, згідно ч.1 ст. 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 ніколи не отримувала правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, а отже дана підстава звернення до суду виключається.

Таким чином належною підставою для звернення позивача до суду з даним позовом є оспорювання або не визнання її права власності на спірне майно (земельну ділянку) іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормами Розділу VII «Спадкове право» ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, Книги Шостої «Спадкове право» ЦК України та Закону України «Про нотаріат» визначено, що за загальними правилами спадкування здійснюється в нотаріальному порядку.

Враховуючи викладене та усталену судову практику лише у разі наявності перешкод для вчинення нотаріусом відповідних нотаріальних дій право власності на спадкове майно може бути визнано за спадкодавцем за рішенням суду.

Таким чином, звертаючись до суду із даним позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування позивач повинна довести три категорії обставин:

- наявність у спадкодавця ОСОБА_6 права на земельну частку (пай) на території Федунської сільської ради Шишацького району Полтавської області на час її смерті;

- факт прийняття позивачем, як спадкоємцем за законом спадщини після смерті матері, відсутність інших (крім позивача) спадкоємців, що мають право на спадщину або претендують на неї:

- факт неможливості у спадкування вказаної земельної ділянки в нотаріальному порядку через наявність певних перешкод, тобто факт оспорювання або невизнання права спадкоємця на спадкове майно певною особою, в тому числі нотаріусом.

Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тобто умовою виникнення відповідного права на земельну частку пай є включення особи до списку членів відповідного сільськогосподарського підприємства (кооперативу, товариства). Як встановлено судом, до відповідного списку пайовиків КСП імені Котовського спадкодавець ОСОБА_6 включена не була, що сторонами справи й не заперечується.

В той же час, наголошуючи на безпідставності не включення ОСОБА_6 до вказаного списку, який був доданий до державного акту про колективну власність на землю КСП імені Котовського, позивач не надала суду жодних належних і допустимих доказів про те, що померла була членом, а не лише працівником колгоспу імені Котовського, оскільки вказані поняття не є тотожними, та в подальшому набула членства в створеному на базі колгоспу Колективному сільськогосподарському підприємстві імені Котовського.

Зокрема, такими доказами могли б стати трудова книжка колгоспника на ім`я ОСОБА_6 , архівні документи про прийняття її до членів колгоспу та/або КСП, копія статуту сільськогосподарського підприємства, що надало б суду змогу з`ясувати порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї тощо.

Надані позивачем окремі аркуші (32, 34, 50) зі списку пенсіонерів, що працювали в сільському господарстві Федунської сільської ради із зазначенням площі їх особистого підсобного господарства до якого внесено прізвище ОСОБА_6 (список не містить дати складання), а також відомості про роки праці ОСОБА_6 в колгоспі імені Котовського без даних щодо її членства в ньому не можна вважати достатніми доказами наявності у вказаної особи право на земельну частку (пай) при паюванні земель КСП імені Котовського та безпідставне не включення її до відповідного списку пайовиків (а.с.9, 29-31).

Крім того намагаючись визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, позивач на надала жодних доказів щодо: прийняття нею спадщини відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, кола спадкоємців померлої ОСОБА_6 , звернення позивача до нотаріуса із заявами про заведення спадкової справи та видачу свідоцтва про права на спадщину на спірну земельну ділянку, даних про відмову нотаріуса у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії, що обумовлює необхідність спадкування в судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, в супереч принципу змагальності та обов`язку доказування, позивачем не надано жодних доказів правомірності та обґрунтованості заявлених нею позовних вимог. Незважаючи на здійснення підготовчого провадження, питання витребування доказів судом відповідно до положень ст. 84 ЦПК України стороною позивача не заявлялось.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність жодних підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Федунської сільської ради, Шишацької районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено та вручено (направлено) сторонам 31 січня 2020 року.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап