СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6638/19

пр. № 2/759/1967/20

27 січня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню підземною автомобільної стоянки,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу) по АДРЕСА_1 за період з 01.04.2018 по 01.04.2019 у розмірі 6440 грн 46 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921 грн 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що підземний паркінг по АДРЕСА_1 переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування на підставі рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» від 09.05.2005, та авізо №302 від 26.07.2006, оскільки ОСОБА_1 є власником машиномісця № НОМЕР_1 підземному паркінгу по АДРЕСА_1 , 03.12.2005 між сторонами укладено договір про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), згідно п. 2.1.5 якого відповідач зобов`язалася щомісячно у термін до 20-го числа сплачувати кошти на утримання машиномісця, однак останньою було порушено взяті на себе зобов`язання, не здійснювала систематично оплату наданих позивачем послуг у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.04.2018 по 01.04.2019.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2019 відкрито підготовче провадження по справі (а.с. 57).

14.05.2019 відповідач по справі подала відзив в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з квітня по кінець грудня 2018 р. вона взагалі не користувалася приміщенням паркінгу та жодної послуги з позивача не отримувала, більш того дані послуги не відносяться до житлово-комунальних, внаслідок чого позивач повинен довести факт отримання відповідачем будь-яких послуг, а також долучені до матеріалів справи розрахунки є надуманими позивачем та суперечать умовам договору, до того ж відповідач почала користуватися приміщенням паркінгу лише з 2019 р. і сплачує систематично кошти за умовами договору, тому заборгованість за 2019 р. є також безпідставною, також відповідач зазначає, що протягом 2017 р. вона щомісячно сплачувала наперед значно більшу суму ніж зазначена у договорі, крім того відповідач зазначає, що у позивача відсутні підстави для укладення з позивачем будь-яких договорів або змін до існуючого договору (а.с. 61-66).

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 27.01.2020 представником подано заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 127, 128).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 125).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в т.ч. технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та ін. (а.с 7-15).

Відповідно до рішення правління AT ХК «Київміськбуд» №42 від 09.03.2005 та авізо №302 від 26.07.2006 підземний паркінг по АДРЕСА_1 переданий TOB «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування (а.с. 16, 17).

Так, 06.12.2005 між ТОВ «Новобудова» та ОСОБА_1 , як власником машино-місцяНОМЕР_1 укладено Договір про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), згідно п.2.1.5. якого остання зобов`язалася «щомісячно у термін до 20-го числа сплачувати кошти на утримання машиномісця» (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ч.1 ст.628 ЦК України).

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану його послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 2.3 договору власник зобов`язаний вносити внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати на основі щомісячних, визначених ПрАТ СП «Партнер» розрахунків із врахуванням змін в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок орендної плати за користування земельною ділянкою, ростом цін на матеріали та ремонт, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони.

Пунктами 3.1. та 3.2 договору передбачено, що вносить щомісячно плату за надання послуг по даному договору відповідно до додатку №1 не пізніше 20-го числа поточного місяця на р/р «Викоанвця». Вартість комунальних послуг в розрахункових книжках буде визначена згідно показників приладів обліку за відповідний період. За погодження Сторін до даного Договору можуть бути внесені доповнення, додатки в разі зміни мінімальної заробітної плати цін і тарифів на експлуатаційні та комунальні послуги, підтвердженими нормативними документами з дня їх змін.

Пунктами 6.7. Закону України «Про ціни та ціноутворення», яким встановлюються вільні ціни і тарифи на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Інформація про зміни тарифів у напівпідземному гаражі надається у відповідності до припису п. 7. Правил зберігання транспортного засобу на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 115 за місцем надання послуг.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 ст. 529 ЦК України передбачено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним.

Договір зберігання транспортних засобів вважається укладеним з моменту передання майна на зберігання, що свідчить про його реальний характер. Між тим, загальні положення про зберігання передбачають обов`язок професійного зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому (ч. 2 ст. 936 ЦК). Тобто, зазначена норма передбачає можливість укладення договору зберігання за конструкцією консенсуального і цілком поширюється на спеціальні види зберігання, а отже - і на договір зберігання транспортних засобів.

У відповідності із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ТОВ «Новобудова» відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов`язкові платежі та податки.

Встановлено, що з 01.04.2018 року по 01.04.2019 відповідач не здійснювала систематично оплату наданих позивачем послуг, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі становить 6440 (шість тисяч чотириста сорок) гривень 46 коп., з них основний борг: 6022 (шість тисяч двадцять дві) гривні 91 коп.; 3 % річних від простроченої суми 103 (сто три) гривні 91 коп. та індекс інфляції: 313 (триста тринадцять) гривень 64 коп. (а.с. 48-50).

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції за машиномісце №2 у розмірі 6440 грн 46 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1921 грн 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 253, 258, 266, 322, 509, 525-527, 529, 530, 611, 625, 629, 901, 903, 936, 977 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280, -283, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню підземною автомобільної стоянки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10, п/р НОМЕР_3 в AT КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 300711, ) заборгованість за надані послуги по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу) (м/м НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_1 ) за період з 01.04.2018 по 01.04.2019 у розмірі 6440 (шість тисяч чотириста сорок) гривень 46 коп., з яких: 6022 (шість тисяч двадцять дві) гривні 91 коп. сума основного боргу 103 (сто три) гривні 91 коп. 3 % річних від простроченої суми 313 (триста тринадцять) гривень 64 коп. складова індексу інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10, п/р НОМЕР_3 в AT КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 300711, ) судовий збір по справі у розмірі 1921 (тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 29.01.2020.