Дата документу 30.01.2020
Справа № 937/214/20
Провадження № 2/937/1173/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Урупи І.В. розглянувши позовну заяву Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 30.03.2011 укладеним між АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 , в розмірі 5728 грн. 61 коп., посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер, а відповідачка прийняла спадщину після його смерті, а тому до неї, як спадкоємиці боржника, перейшли обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дослідивши матеріали позовної заяви на предмет її відповідності вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, приходжу до висновку, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою статті 5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідност.66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити вказівку на фактичну підставу позову, але не вимагає посилання на норму права, що регулює дане спірне правовідношення (правова підстава позову). Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Також, статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, виходячи з положень ст. 1282 ЦК України, законодавець прямо покладає на спадкоємців обов`язок здійснити виконання зобов`язання перед кредитором спадкодавця шляхом одноразового внесення коштів в межах вартості майна, одержаного кожним із спадкоємців в порядку спадкування, а також надає право кредитору звернутися до суду з позовом до спадкоємців про стягнення відповідної грошової суми, в разі їх відмови здійснити одноразовий платіж.

Так, представник позивача в позові зазначає, що позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_1 , яка на час відкриття спадщини постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою та прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України, в позовній заяві не наведено виклад обставин, із посиланням на докази, щодо моменту, коли позивач дізнався чи міг дізнатися про відкриття спадщини, як того вимагає ст.1281 ЦК України, також не вказана наявність та вартість майна, одержаного в спадщину, наявність (відсутність) інших спадкоємців Позичальника (ст.1282 ЦК України), не зазначено та не долучено доказ, що підтверджує цю обставину.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом ( ч. 1 ст. ст. 84. ЦПК України).

Характер спірних правовідносин пов`язаний з прийняттям спадщини, що передбачає дослідження спадкової справи. Проте, представник позивача, не зазначає такі докази у викладі обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, та не заявляє про їх витребування судом. Між тим, суд, з власної ініціативи, не може витребувати будь-які докази.

Окрім цього, суд зазначає, що позовна заява не відповідає й іншим вимогам, встановленим ст. 175 ЦПК України, а саме:

Відповідно до ч. 3ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч вказаним вимогам законодавства, у позові відсутній обґрунтований розрахунок заборгованості (тіло кредиту, відсотки та штрафні санкції) на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , до позову лише доданий розрахунок заборгованості станом на 30.05.2018.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду оновленого позову, із зазначенням обставин на які суд вказує у цій ухвалі й зазначивши докази на їх підтвердження, а також надати суду обґрунтований розрахунок заборгованості (тіло кредиту, відсотки та штрафні санкції) на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України, він зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги ( якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У випадку не усунення у вказаний строк недоліків позовної заяви, така заява буде вважатися неподаною і суд поверне її позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.95,134,175,177,185 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, визначивши такий термін у десять днів з дня вручення позивачу копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена йому зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: