РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Савицької М.В.,
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача адвоката Мамницької А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
19.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та того з батьків, з яким проживає дитина з інвалідністю.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення зазначених недоліків.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 20.12.2019 закрито підготовче провадження у зазначеній справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 01.04.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним та його матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (рішення виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про визначення місця проживання дитини з позивачем від 13.08.2019 року додається). Протягом тривалого часу відповідач мати дочки не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини.
Донька позивача та відповідача є дитиною з інвалідністю з дитинства та потребує такі види медичної реабілітації: відновна терапія (стаціонарне лікування 2 рази на рік), профілактичні заходи, санаторно-курортне лікування, психіатричну допомогу та медичне спостереження, також психолого-педагогічну і фізичну реабілітацію до якої відноситься лікувальний масаж та фізкультура (копії форм індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю, що видаються лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів та довідка з Європейського радіологічного центру додаються).
Наразі, він у повній мірі покриває витрати на лікування дитини, враховуючи консультації та аналізи (копія з квитанції з Центру мікробіології та імунології додається), потенціал реабілітації, як вказано у висновку ЛКК, є середнім, тому лікування потребує великий обсяг витрат, враховуючи дорослішання доньки. Крім того, він утримує свою матір, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, наразі, знаходиться на пенсії і як людина похилого віку потребує догляду для підтримання нормального стану здоров`я. Також, він сплачує за своїм місцем проживання оплату комунальних послуг, побутових потреб, ремонтних витрат.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала частково, вказувала, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання дочки, однак не згодна з їх розміром, не заперечуючи, що дочка проживає з 20.09.2018 року з батьком.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 15 січня 2000 року, рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01.04.2019 шлюб між ними розірвано.(а.с.7-8)
Як вбачається рішення виконавчого комітету Мерефянської міської ради від 13.08.2019 №519, про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитина мешкає з позивачем ОСОБА_1 , і відповідачем ця обставина не заперечується. За поясненнями сторін в судовому засіданні дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з батьком з 20.09.2018 року.
Відповідно наданих позивачем даних, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом дитинства, потребує реабілітації за індивідуальною програмою.(а.с.14-23)
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).
Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідачем в судовому засіданні не заперечується, що гроші на утримання дитини нею не надаються з моменту, коли дочка проживає з батьком. Тому, суд, враховуючи вищезазначені норми Закону та необхідність утримання дитини батьками, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку, оскільки дочка проживає з батьком, а матір*ю така допомога не надається в добровільному порядку.
Як визначено ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, стягуючи з матері на користь батька дитини аліменти, суд враховує фактичне місце проживання дитини на час розгляду справи, відомості про її вік, стан здоров`я, потреби дитини та здатність матері сплачувати аліменти саме в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заявлений розмір аліментів позивачем в сумі 6000 грн. суд вважає завеликим, враховуючі надані до суду дані про заробітки відповідача. Інших доказів на підтвердження інших доходів відповідача суду під час розгляду справи надано не було.
Як встановлено в судовому засіданні, дитина-інвалід з 20 вересня 2018 проживає з батьком, державну соціальну допомогу, призначену дитині - інваліду дитинства отримувала мати, проте не передавала для забезпечення дитини батьку, з яким фактично в цей час проживала дитина. Дані обставини підтвердила відповідач в судовому засіданні, вказуючи, що вона ці гроші витрачала на оплату комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до Закону «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» Право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років (ч.1), державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. (ч.4).
Відповідно до вимог ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батько дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина має і у разі розірвання шлюбу.
Відмовляючи у задоволення вимог про стягнення суми на утримання на батька в сумі 1000 грн., суд враховує прожитковий мінімум в Україні в 2020 році для працездатних осіб, надані відповідачем відомості про доходи, а також потреби батька і неможливість матері дитини надавати в даному розмірі таку допомогу.
За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння.
Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.
Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно від задоволеної частини.
Також, враховуючі відсутність доказів на підтвердження витрат на правову допомогу у заявленому розмірі 5500 грн. суд відмовляє у задоволенні даних вимог, згідно вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 133, 141, 258, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 141, 150, 164, 166, 169, 180, 181, 182, 183 СК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) АДРЕСА_4 грн., отримані у зв*язку з наданням ОСОБА_3 державної соціальної допомоги як дитині з інвалідністю.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно від задоволеної частини у розмірі 468,72 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: