Справа № 286/799/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промінвестбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Промінвестбуд», в якому просив поновити його на роботі електрозварника ручного зварювання 5-го розряду Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Промінвестбуд» з 02.08.2017 року, стягнути з відповідача на його користь 46554,84 грн. за час вимушеного прогулу за період з 02.08.2017 року по день поновлення на роботі, а також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.

17.04.2018 року від відповідача надійшов відзив, у якому він просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 08.11.2019 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання 11.12.2019 року. Ухвалою суду від 11.12.2019 року проведення підготовчого судового засідання за клопотанням представника позивача відкладалося на 28.01.2020 року. В підготовчому судовому засіданні неодноразово оголошувалася перерва, хід проведення якого відображений у протоколах судового засідання від 28.01.2020 року, від 18.02.2020 року, від 11.03.2020 року, від 16.04.2020 року.

Позивачем 25.03.2020 року подано уточнюючу позовну заяву, в якій позивач відмовся від позовних вимог в частині поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017 року по 06.04.2018 року (всього за 248 днів) в сумі 68723,28 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2250,80 грн.

Відповідачем надіслано заперечення на уточнюючу позовну заяву від 14.04.2020 року, в якій відповідач просить відмовити в прийнятті уточнюючої позовної заяви, відмовити в задоволенні позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Ухвалою суду від 16.04.2020 року прийнято відмову від позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промінвестбуд» в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.08.2017 року по день поновлення на роботі в сумі 46554,84 грн.; у цій частині закрито провадження у справі; в іншій частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017 року по 06.04.2018 року в сумі 68723,28 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.05.2020 року.

Позивачем 05.05.2020 року подано пояснення на заперечення, які не враховуються судом, оскільки подання позивачем пояснень на заперечення не передбачено нормами ЦПК України, вони подані поза межами підготовчого провадження і їх копія позивачем відповідачу не надсилалася, так як докази про це відсутні.

Ухвалами суду від 07.05.2020 року, від 25.06.2020 року розгляд справи відкладався за клопотаннями відповідача у зв`язку із запровадженим в Україні карантином та встановленням строків дії карантинних заходів.

В судове засідання 04.08.2020 року представник відповідача не прибув. 03.08.2020 року на адресу суду надійшов лист відповідача, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи зокрема тим, що позивач працював вахтовим методом і безпосередньо 01.08.2017 року у позивача був неробочий день; раніше ніж 09.03.2018 року із вимогою про розрахунок він до відповідача не звертався; вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу заробітної плати при звільненні немає, оскільки з позивачем проведено розрахунок в день пред`явлення ним вимоги про розрахунок. Водночас у цьому листі відповідач просить у зв`язку і запровадженим в Україні карантином відкласти розгляд справи на іншу дату, яку визначити із врахуванням строків дії карантинних заходів.

Вирішуючи клопотання відповідача суд виходив з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є розумність строків розгляду справи судом, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України).

Відтак, враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, а тому відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017 року по 06.04.2018 року в сумі 68723,28 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн. мотивовані зокрема тим, що позивач працював на підприємстві відповідача з 06.02.2017 року по 01.08.2017 року та згідно з наказом № 48/1-у від 01.08.2017 року був звільнений за угодою сторін; в день звільнення 01.08.2017 року позивач працював; відповідач не провів з ним повного розрахунку по заробітній платі; остаточний розрахунок був фактично проведений 06.04.2018 року згідно з касовим ордером від 14.03.2018 року; а тому середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 02.08.2017 року по 06.04.2018 року за 248 робочих днів, виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі 277,11 грн., склав 68723,28 грн.; несвоєчасною виплатою заробітної плати відповідач завдав позивачу моральної шкоди, яку він оцінює у 5000 грн., тому позивач просить на підставі ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.08.2017 року по 06.04.2018 року (всього за 248 днів) в сумі 68723,28 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн., а також відшкодування судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2250,80 грн. підтримала, просила їх задоволити повністю, з мотивів, наведених в уточнюючій позовній заяві від 25.03.2020 року.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 у період з 07.02.2017 року по 01.08.2017 року перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Промінвестбуд», 01.08.2017 року звільнений за угодою сторін, що стверджується копіями трудової книжки НОМЕР_1 та наказу № 48/1-у від 01.08.2017 року.

В день звільнення 01.08.2017 року позивач працював. Вказана обставина стверджується довідками ТОВ «БК «Промінвестбуд» про доходи ОСОБА_1 від 02.05.2018 року № 12 та від 02.04.2018 року № 15, згідно з якими сукупний дохід позивача за серпень 2017 року за 1 робочий день склав 148,64 грн.; а також наданими Пенсійним фондом України 18.02.2020 року, індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , НОКЗС НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форма ОК-5, згідно з якими страхувальником Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промінвестбуд», код 38343596, сплачено страхові внески за застраховану особу ОСОБА_1 , виходячи із суми заробітку для нарахування пенсії: 148,64 грн. за 08-й місяць 2017 року (1 день страхового стажу). Наведеними доказами спростовуються доводи відповідача про те, що позивач не працював в день звільнення 01.08.2017 року і тому з ним проведено розрахунок в день пред`явлення ним вимоги про розрахунок. Тим більше, що належних доказів пред`явлення позивачем відповідачу такої вимоги про розрахунок після звільнення та письмового повідомлення відповідачем позивача про нараховані суми доходу, належні працівнику при звільненні, перед виплатою зазначених сум - відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Однак, відповідач в день звільнення працівника з позивачем не розрахувався. Остаточний розрахунок по заробітній платі проведений відповідачем 14.03.2018 року в сумі 1713,29 грн., що стверджується копією видаткового касового ордеру від 14.03.2018 року, виписаного ТОВ «БК «Промінвестбуд» ОСОБА_1. Вказана обставина відповідачем не заперечується і належними доказами не спростована. Водночас позивачем належними доказами не доведено обставини того, що розрахунок по заробітній платі йому був вручений згаданим видатковим касовим ордером 06.04.2018 року.

Відповідно до ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки спір про розмір належних звільненому працівнику сум заробітної плати відсутній, відтак відповідач зобов`язаний виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто за період з 02.08.2017 року по 14.03.2018 року.

Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, тобто за період з 01.08.2017 року по 06.04.2018 року, що становить 248 робочих дні, у розмірі 68723,28 грн., який обчислений виходячи із середньоденної заробітної плати в сумі 277,11 грн., помилкового обрахованої з доходу за весь період роботи позивача на підприємстві відповідача (32698,64/118 днів). Тоді як середньоденний заробіток слід обчислювати, виходячи із доходу працівника за два повні календарні місяці його роботи, тобто у даному випадку за формулою: 5600 грн. зарплати за червень 2017 року + 5670 грн. зарплати за липень 2017 року /41 робочий день за два повних календарних місяці роботи (20 робочий день у червні 2017 та 21 робочий день у липні 2017), що становитиме 274,88 грн. Тому, враховуючи, що документально підтвердженим є період затримки розрахунку з 02.08.2017 року по 14.03.2018 року, тобто 156 робочих днів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача, який відповідно до ст.117 КЗпП зобов`язаний виплатити відповідач позивачу становитиме 42881,28 грн. (274,88 грн.*156 днів). Отже, позовна вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає частковому задоволенню в сумі 42881,28 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., то суд виходив з наступного.

Згідно з ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Так, згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Дослідженням доказів у цій справі, судом встановлено факт порушення відповідачем законного трудового права позивача на своєчасний розрахунок при звільненні. Внаслідок такого порушення позивач зазнав душевних та моральних страждань через втрату нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто позивачу завдано моральної шкоди.

Оскільки між діями відповідача та заподіяною моральною шкодою позивачу є безпосередній причинний зв`язок і відповідачем належними та допустими доказами не спростовано, що шкоди завдано не з його вини, вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди є правомірною.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з тривалості та глибини душевних і моральних страждань, вимушених змін у життєвих стосунках позивача, відсутності у позивача доказів про заподіяння моральної шкоди на суму заявлену до стягнення в розмірі 5000 грн. Тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що таким чином розмір шкоди підлягає зменшенню. Відтак, на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в сумі 1000 грн. А отже, в решті вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 2250,80 грн., з яких: 704,80 грн. за вимогу про поновлення на роботі, 704,80 грн. за вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, 840,80 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Оскільки позивач відмовився від позову в частині вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, і така відмова була прийнята судом, понесені ним витрати у вигляді сплаченого судового збору в цій частині не відшкодовуються. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог про стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сплачений судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 142, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промінвестбуд» (02660, м.Київ, вул.Віскозна, 11, ідентифікаційний код юридичної особи 38343596) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 42881,28 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Промінвестбуд» (02660, м.Київ, вул.Віскозна, 11, ідентифікаційний код юридичної особи 38343596) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у відшкодування сплаченого судового збору суму 919,97 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду або якщо суд визнає причини пропуску строку поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.08.2020 року.

Суддя: В. І. Вачко