справа №216/6657/18
провадження №2/176/21/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кучми В.В.,

за участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить постановити судове рішення, яким зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Жовтоводського міського суду з ј на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини з 1/6 на 1/8 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактичні шлюбні відносини між сторонами є припинені та на даний час проживають окремо. Відповідно до його заяви син по теперішній час мешкає разом з матір`ю. Згідно виконавчого листа виданого Жовтоводським міським судом з позивача стягуються аліментні платежі на користь ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі ј з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином трьох років. При цьому зазначає, що на теперішній час змінилось його матеріальне становище, оскільки має ще одну дитину від попереднього шлюбу сина ОСОБА_4 , який також потребує матеріального забезпечення, яке він здійснює за усною домовленістю з його матір`ю та крім того наголошує, що з 2018 року він не працює та немає постійного заробітку та немає достатньої фінансової можливості в повному обсязі виконувати рішення суду, тому вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 01.10.2019 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачу ОСОБА_2 ,, відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від ОСОБА_2 з відміткою про вручення судової кореспонденції під особистий підпис. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подала.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Згідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9)

З виконавчих листів виданих Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року витікає, що з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття та окрім того 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с. 12, 13).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд враховує, що позивач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та несе обов`язок у вигляді сплати аліментів на утримання не тільки своєї дитини, але і дружини. При цьому має ще іншу дитину від попереднього шлюбу, сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак доводи позивача, що він також приймає участь в утриманні сина ОСОБА_5 спростовуються обставинами зазначеними самим позивачем в даному позові, де вказує, що матеріально забезпечує дитину за усною домовленістю з його матір`ю, тобто стягнення в примусовому порядку, за виконавчими листами, на підставі рішення суду в даному випадку не здійснюється, та крім того матеріали справи не містять відомостей з виконавчої служби щодо утримання з ОСОБА_1 аліментих платежів із заробітної плати, за місцем роботи останнього, як підставі особистої заяви так і в примусовому порядку, в зв`язку із чим вбачається та підтверджується, що ОСОБА_1 , як батько, матеріально підтримує сина на добровільній основі.

Крім того позивач посилається на те, що з 2018 року є безробітним та немає сталого доходу чи заробітку, однак на підтвердження цих обставин не надав, ні трудової книжки, ні відомостей, що перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, ці дані жодним чином не підтверджені.

Як убачається з матеріалів справи, позивач на незадовільний стан здоров`я не посилається, ніякими захворюваннями не страждає, є працездатною особою. Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 фактично не вказав обставин, які мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав жодних належних доказів про погіршення його матеріального стану. Посилання позивача на підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема у зв`язку зі зміною матеріального стану позивача внаслідок наявності ще однієї дитини від попереднього шлюбу, не є суттєвими та не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позовних вимог, оскільки жодним чином не довів, що утримує сина ОСОБА_5 в добровільному порядку чи шляхом утримання аліментних платежів за рішенням суду.

Одночасно суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення вимог позивача в частині зменшення аліментів на утримання дружини з 1/6 на 1/8 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років, з аналогічних вищенаведених обставин.

Враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що утримувати неповнолітню дитину є обов`язком як батька, так і матері, а обов`язок утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років лежить на чоловікові, виходячи з інтересів як дитини так і дружини, які є більш важливими за інші обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. 84, 180, 192 СК України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного вікувідмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: