Справа № 288/23/20
Провадження № 2/288/122/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І. ,

з участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач -1) та ОСОБА_2 (далі позивач- 2) звернулись до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в якому вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 23 листопада 1998 року секретарем виконавчого комітету за реєстром № 60, відповідно до якого вона заповіла позивачам, в рівних частках кожній, все своє майно.

Позивачі є спадкоємцями померлої та спадщину після смерті матері прийняли, крім того оформили свої спадкові права на належну померлій земельну ділянку.

Інші спадкоємці, крім позивачів, відсутні. Батько позивачів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано, правовстановлюючі документи не оформлені.

З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, позивачі звернулись до нотаріуса, проте отримали відмову через відсутність документів, що підтверджують право власності померлого на житловий будинок.

ОСОБА_3 рахувалась головою двору та власником будинку у АДРЕСА_1 .

Згідно Технічного паспорту на житловий будинок, будівництво нерухомості відбулось у 1955 1956 роках, а вартість нерухомості становить 48 615 гривень 00 копійок.

Позивачі просять визнати за ними, в рівних частках за кожною, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати залишають за собою.

Позивачі в підготовче судове засідання не з`явились, в позовній заяві просили розгляд справи провести без їх участі.

Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 квітня 1998 року Велико Лісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 5.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 29 грудня 2003 року Виконкомом Великолісівецької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис за № 10.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 26 січня 1957 року Велико Лісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 26 січня 1957 року перебували в зареєстрованому шлюбі, запис за № 2.

Як вбачається з заповіту посвідченого 23 листопада 1998 року секретарем виконкому Велико-Лісівецької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , виданого 11 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за № 5 та серії НОМЕР_5 , виданого 12 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за № 9, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 виданого 30 грудня 1978 року Велико Лісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_5 30 грудня 1978 року уклала шлюб з ОСОБА_7 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », запис за № 10.

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 21 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_9 розірвала шлюб з ОСОБА_10 , актовий запис за № 1607.

ОСОБА_9 22 січня 1993 року уклала шлюб з ОСОБА_11 , після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_12 », запис за № 79, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , виданого 22 січня 1993 року Відділом ЗАГС Ватутінського району м. Києва.

Відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за заповітом посвідчених 17.12.2009 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, спадкоємцями за заповітом на майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на Ѕ ідеальну частину кожна. Спадкове майно, на яке в указаній частці видані ці свідоцтва, складається з земельної ділянки площею 2,9797 га, що розташована на території Великолісівецької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, яка передана у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Довідкою № 1620 від 21 жовтня 2019 року КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради визначено, що на житловий будинок по АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано, правоустановчі документи не оформлені.

Згідно довідок № 259, № 260 та № 261 від 29 жовтня 2019 року Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 , 1925 року народження, уродженка села Великі Лісівці, Попільнянського району, Житомирської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала та була зареєстрована до дня її смерті на території Попільнянської селищної ради за адресою: АДРЕСА_2 , одиноко. Земельна ділянка площею 0,64 га, яка знаходиться за вказаною адресою померлою ОСОБА_3 , 1925 року народження, не приватизовувалась та ОСОБА_3 являлась головою двору та власником будинку за вищевказаною адресою на день її смерті.

Як вбачається з Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 08 жовтня 2019 року КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради, заявником технічної документації на будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вказана ОСОБА_1 .

Відповідно до повідомлення № 346/02-14 від 12 грудня 2019 року Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої заведена спадкова справа № 496/2009, так як заявниками не надано, а в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 ЦК України.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною першою статті 182, частинами 1, 2 статті 331 ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Згідно приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», на момент завершення будівництва, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачами, як спадкоємцями за заповітом на майно матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності, в рівних частинах за кожною, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»; Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; статтями 182, 328, 386, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України; статтями 3, 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 200, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частках за кожною, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник