КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/7570/16-ц Головуючий у І інстанції Кушнір С.І.
Провадження № 22-ц/824/1943/2020 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Шмарьової Тетяни Олександрівни на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 рокуу справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності,

УСТАНОВИВ:

у вересні 2018 р. до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В., відповідно до якого приватний виконавець просить визначити частку майна ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_1 у розмірі Ѕ частки.

Вимоги подання приватного виконавця мотивовані тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. знаходиться зведене виконавче провадження № 56793551 з виконання виконавчих листів № 760/7570/16-ц від 11.12.2017 p., виданих Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 1 141 458,17 грн. та 6 890 грн. судового збору.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЖПП: НОМЕР_1 . За відомостями обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та інформацією Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (вих. № 108-5233 від 05.04.2018 р.) значиться зареєстрованим за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець посилається на те, що відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2018р., якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Лист із копією постанови отриманий боржником, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, підписаним особисто ОСОБА_3 . Таким чином, боржник вважається належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, відповідно до приписів ст. 28 Закону.

Разом з тим, рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, майно та/або кошти належні боржнику на праві приватної власності, та на які можливо звернути стягнення - відсутні.

У процесі виконання рішення суду встановлено, що з 12.02.2011 р. ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Дата державної реєстрації права власності - 26.08.2016 p., отже нерухоме майно вважається таким, що набуте за час шлюбу. Також, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відмітка про «спільну сумісну власність», що підтверджує факт перебування майна у спільній власності подружжя.

Отже, враховуючи, що відсутність іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, унеможливлює виконання судового рішення, стягнення має бути звернутим на майно боржника, яке перебуває у спільній сумісній власності, тобто на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим приватний виконавець звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. про визначення частки майна у спільній сумісній власності задоволено. Визначено частку майна боржника - ОСОБА_3 у спільному майні: квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 121,1 кв.м., житловою площею 63,1 кв.м., номер запису про право власності 16084844, як Ѕ частку.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 - адвокатом Шмарьовою Тетяною Олександрівною подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. про визначення частки майна у спільній сумісній власності.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 , будучи формально залучена до участі у справі, не була повідомлена про факт розгляду судом подання приватного виконавця, а також про судове засідання 19 лютого 2019 року.

Крім того, скаржник посилається на роз`яснення Верховного Суду України (постанова від 31 травня 2017 року у справі № 6-599цс-17І7), згідно з якими під час вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у зв`язку з виконанням судового рішення суд повинен з`ясувати, чи спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 придбана за особисті кошти ОСОБА_1 , які були позичені у ОСОБА_7 (матері ОСОБА_1 ), що засвідчується розпискою від 15 липня 2015 року.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що зазначена квартира куплена не в інтересах сім`ї, оскільки відносини між ОСОБА_1. і ОСОБА_3 від 2015 року почали псуватися; і необхідність у придбанні іншого житла була зумовлена саме таким погіршенням у відносинах подружжя.

Вказує, що розглядаючи подання, суд першої інстанції не дав належної оцінки змісту договору купівлі-продажу квартири, який не містить відомостей про купівлю квартири подружжям в інтересах сім`ї, а в самому Державному реєстрі навпроти прізвища ОСОБА_1 стоїть одиниця, що відповідає титулу одноособової приватної власності. ОСОБА_1 витяг з державного реєстру відносно власної квартири не замовляла, через що відносно помилково внесеної інформації що спільної сумісної власності була необізнана.

Відзивів на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходило.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Шмарьова Т.О. в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначивши, що ухвалюючи рішення про задоволення подання приватного виконавця, суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, щоквартира АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Крім того, представник стягувача повідомив суду про те, що після постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, а саме 01.03.2019 року спірна квартира була подарована ОСОБА_1. своїй матері - ОСОБА_7 за договором дарування та за письмової згоди ОСОБА_3 , в якій засвідчено, що вищевказана квартира набута ними в період зареєстрованого шлюбу. На підтвердження зазначених обставин проси суд приєднати до матеріалів справи відповідні докази.

Заслухавши думку учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, з огляду на те, що вказані докази не могли бути залучені до справи судом першої інстанції та мають безпосереднє відношення до предмету судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку про його часткове задоволення та приєднання до матеріалів справи копії договору-дарування квартир від 01 березня 2019 року, укладеного між ОСОБА_1. та ОСОБА_7 , а також копію посвідченої нотаріально заяви-згоди ОСОБА_3 на дарування квартири, набутої в період проживання в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 .

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив із того, що боржник має заборгованість та наявного у нього майна недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, у зв`язку з чим дійшов висновку про обгрунтованість вимог приватного виконавця щодовизначення належної боржнику частки у спільному майні подружжя для подальшого погашення вказаної заборгованості.

Зазначені висновки відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2016 р., позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг у розмірі 1141458,17 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 6890 грн. судового збору.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 18.10.2017 р., заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2016 р. залишено без змін.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 09.01.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 55495094 на підставі виконавчого документу № 760/7570/16-ц, виданого 11.12.2017 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 1 141 458,17 грн., якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадженняі боржником отримано.

Таким чином, боржник вважається належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, відповідно до приписів ст. 28 Закону.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. від 17.07.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 56777724 на підставі виконавчого документу № 760/7570/16-ц, виданого 11.12.2017 р. Солом`янським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судового збору в розмірі 6890,00 грн.

17.07.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. винесено постанову ВП № 55495094 про об`єднання виконавчих проваджень, якою виконавчі провадження №55495094 та №56777724 об`єднано у зведене виконавче провадження №56793551. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

За відомостями обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 16.01.2018 р. та інформацією Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (витяг № 29024435 від 05.04.2018 р.) боржник ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 , з 21.12.1996 р.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 15.01.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. Зазначену постанову направлено 10-м банківським та іншим фінансовим установам. Інформації про наявність коштів боржника, що знаходяться на рахунках у зазначених банківських та фінансових установах, на адресу виконавця не надходило.

16.01.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на будь-яке нерухоме майно боржника.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України (№ від 13.03.2018 р.), інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь боржника в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді ДФС України (№ від 13.03.2018 р.), інформації про номери рахунків, відкриті боржником немає.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України (№ від 13.03.2018 р.), інформацію про боржника як особу, яка працює за трудовим чи цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи не знайдено.

Згідно відповіді ПФУ (№ від 13.03.2018 р.), інформацію про боржника, як особу, що отримує пенсію не знайдено.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 110153690 від 09.01.2018 р. та інформаційна довідка №110153585 від 09.01.2018 р.), за боржником зареєстрована на праві власності квартира за адресою: АДРЕСА_2 , Генеральною прокуратурою України від 14.10.2010 р. в межах кримінальної справи № 49-2544 щодо обвинуваченого ОСОБА_3 накладено арешт. Даний арешт, на момент звернення приватного виконавця до суду, відповідно до відомостей з Реєстру,знятий не був.

Також, в Реєстрі міститься інформація про право власності боржника на квартири АДРЕСА_3 , на які теж накладено арешт Генеральною прокуратурою України, що підтверджується даними інформаційних довідок від 09.01.2018 р. № 110153777, №110153874, №110153952.

Проте в результаті перевірки за вищезазначеною адресою та відповідно до повідомлення КП КМР «Київське міське БТІ» (вих. № 062/14-7515(И-2018) від 20.06.2018 р.) право власності на квартири 1, 2 від боржника перейшло до іншої особи, на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2012 року.

За інформацією відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у м. Києві (вих. № 192/125/19/2018 від 18.01.2018 р.), боржник є власником двох одиниць мисливської нарізної зброї (дозвіл на зберігання № 16632).

13.02.2018 р. виконавцем здійснювалась перевірка за встановленим місцем проживання боржника із залученням працівників Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві, про що боржника було вчасно попереджено. Відповідно до Акту приватного виконавця від 13.02.2018 року, зі слів мешканки квартири, яка є матір`ю боржника, ОСОБА_2 , боржник в квартирі фактично не мешкає. Зброї, зареєстрованої за боржником на праві власності, у приміщенні квартири не виявлено. Також, виконавцем 20.02.2018 на адресу боржника, та на іншу встановлену адресу (відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) надавався виклик, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

За інформацією Департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України (вих. № 40-302-7 від 17.01.2018 р.), відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Держархбудінспекції, інформація щодо видачі/реєстрації боржнику, як замовнику будівництва, документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відсутня.

Відповідно до даних Головного управління Держпраці у Київській області (вих. № 11/3/862 від 17.01.2018 р.), великотонажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальні споруди, парові і водогрійні котли, посудини, що працюють під тиском трубопроводи пари та гарячої води, об`єкти нафтогазового комплексу за боржником не обліковується.

За даними Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вих. № 603-17-12/879 від 18.01.2018 р.), за даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи, трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні машини, сільськогосподарська техніка та інші механізми за боржником не зареєстровані.

За інформацією Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (вих. № 10101/3604 від 05.02.2018 р.), за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими депозитарними установами, боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутній.

Згідно з повідомленням Територіального сервісного центру № 8046 РСЦ МВС в м. Києві (вих. № 31/26-78/1 від 18.01.2018 р.) за боржником зареєстровано транспортний засіб Ford Transit, 2007 р.в., ДНЗ: НОМЕР_2.

Постановою від 31.01.2018 року накладено арешт на зазначений транспортний засіб. Зважаючи, що місцезнаходження даного транспортного засобу не відоме, постановою від 31.01.2018 р. його оголошено в розшук. Відповідно до повідомлення ГУ НП у м. Києві (вих. № 766/125/31/5/03-2018 від 07.02.2018 р.) транспортний засіб поставлено на облік ІС «Відеоконтроль-Рубіж» у розшук, проте на момент написання подання, автомобіль досі не виявлено.

У базі даних «Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг» відомості про видачу свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відсутні.

Як вбачається з листа Генеральної прокуратури України від 14.12.2018 р. № 17/6-58вих18, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України розглянуто запит приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Д.В. щодо надання інформації про чинність обтяження, накладеного постановою Генеральної прокуратури України від 14.10.2010 р. в межах кримінальної справи № 49-2544 на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду повідомлено, що 06.09.2012 р. кримінальна справа № 49-2544 за обвинуваченням працівників ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень» (всього 12 осіб, серед яких фігурує ОСОБА_3 ) направлена для розгляду по суті до Голосіївського районного суду м. Києва (судова справа № 2601/17517/12). Підтримання обвинувачення забезпечується прокуратурою м. Києва.

Крім того, окремий епізод вказаної кримінальної справи зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002783 від 17.12.2015 р. та обліковується за Голосіївським УП ГУ НП у м. Києві.

Відповідно до листа Голосіївського районного суду м. Києва від 27.12.2018 р. Вих. №01.08/1350/2018, кримінальна справа №2601/17517/12 не розглянута.

Як вбачається з листа Центрального відділу державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві від 27.07.2018 р. № 3684/16.1-09, виявлено актовий запис про шлюб № 222 від 12.02.2011 р., складений на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний актовий запис не містить відмітки про розірвання шлюбу.

Згідно інформаційної довідки № 156742226 від 19.02.2019 р., з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.08.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 725. Дата державної реєстрації права власності - 26.08.2016 р.

Як вбачається з заяви від 27.07.2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 650, ОСОБА_3 не заперечує та надає згоду своїй дружині ОСОБА_1 на підписання попереднього договору та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . При цьому, він стверджує, що не має будь-яких матеріальних претензій щодо купівлі вказаного нерухомого майна, за гроші, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості подання приватного виконавця, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з положеннями статті 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. .

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

З огляду на вказане, ухвалюючи рішення про задоволення подання приватного виконавця, суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, що квартира АДРЕСА_1 придбана за спільні кошти і є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В той же час, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги в частині наявності процесуальних підстав для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення.

Так, відповідно до положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з положеннями частини 2 статті 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року, зафіксованою у журналі судового засідання, ОСОБА_1 залучено до участі у даній справі в якості заінтересованої особи. (т. 2 а.с. 37)

ОСОБА_1 була викликана в судове засідання судовою повісткою, що була направлена за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 40)

Зазначена судова повістка повернулась на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». (т. 2 а.с. 44)

З копії паспорту громадянина України, доданої до апеляційної скарги, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та з 11.10.2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

З огляду на вказані обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що вирішуючи питання про звернення стягнення на частку майна боржника, яким він спільно володіє із ОСОБА_1. , суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального законодавства, не вжив заходів для належного повідомлення останньої про розгляд вказаного питання та ухвалив судове рішення за її відсутності.

В доводах апеляційної скарги представник ОСОБА_1 звертає увагу на зазначені порушення норм процесуального законодавства, що у відповідності до положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування ухваленого судом першої інстанції рішення та постановлення нового рішення по справі.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про наявність передбачених законом підстав для звернення стягнення на частку у майні боржника ОСОБА_3 , яким він спільно володіє з іншими особами, приходить до висновку про відмову в задоволенні подання приватного виконавця з тих підстав, що на час розгляду справи судом апеляційної інстанції спірне майно, а саме квартира АДРЕСА_1 ,зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 на підставі Договору дарування від 01 березня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тетерською О.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №434.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - Шмарьової Тетяни Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити по даній справі нове судове рішення.

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2020 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Ігнатченко Н.В.