Справа № 758/7198/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

03 серпня 2020 року м.Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі судді Гребенюка В.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Гладуна Андріана Ігоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, -

У С Т А Н О В И В:

25.06.2020 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Крім того, від представника позивача повторно надійшла заява про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, які є предметом спору, а саме: однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , 74/200 домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , елінгу за адресою: АДРЕСА_3 .

Дослідивши матеріали у межах вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. № 9, передбачає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки представником позивача належним чином не наведено належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Представник позивача у заяві зазначив, що забезпечення позову є необхідним з огляду на те, що відповідач може здійснити відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, оскільки на даний час має достатній обсяг правомочностей на це. Натомість, на підставі матеріалів цивільної справи встановлено, що вказане нерухоме майно придбане в період перебування відповідача у зареєстрованому шлюбі з позивачем.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відтак, відчуження відповідачем спірного майна без згоди позивача є неможливим.

Крім того, суд бере до уваги, що Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. Інших обставин, ніж ті, що були зазначені у попередній заяві і які вже були предметом розгляду, представником позивача не було зазначено.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149, 150, 153, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Гладуна Андріана Ігоровича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя - відмовити;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк