Номер провадження 2/754/1986/20
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

секретаря судового засідання Раєвського П.А..

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: адвоката Немеровець Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2015 року по цивільній справі №2-4414/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в

розмірі 2000,00 грн., починаючи з 14.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили 21.10.2015 року. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві на виконання вказаного рішення суду 07.12.2015 року було відкрито виконавче провадження № 49549951, про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. З дати відкриття виконавчого проваджень та по дату подання даного позову зі сторони боржника малися прострочення сплати вказаних періодичних платежів. Через ухилення відповідача від виконання батьківського обов`язку по утриманню своєї дитини, з моменту відкриття виконавчого провадження № 49549951 виникала заборгованість зі сплати аліментів та додаткових витрат на дитину, а відповідно, боржник повинен нести цивільно-правову відповідальність за це, сплативши ОСОБА_1 неустойку в розмірі 24821,29 грн. Крім того з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1100,00 грн.

Ухвалою судді від 23.07.2019 року відкрито провадження у даній справі, та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, та в подальшому ухвалою, яка занесена до протоколу судового засіданні від 11.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні.

12.09.2019 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого вбачається, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.03.2019 року складеного Деснянським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві загальний розмір заборгованості по аліментах станом на 01.03.2019 року складає 4000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.09.2019 року складеного Деснянським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві заборгованість по аліментах станом на 30.08.2019 року відсутня. Як видно з останнього розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.09.2019 року, відповідачем у липні 2019 року сплачено 8000,00 грн., з яких 6000,00 грн. - це бор, а 2000,00 грн. - це поточні аліменти за червень 2019 року. Однак, даний розрахунок в цій частині не вірно відображає дату фактичної сплати аліментів та боргу в сумі 8000,00 грн., оскільки згідно квитанції відповідач фактично сплатив суму 8000,00 грн. у червні, а не в липні 2019 року, як показано в розрахунку, а саме: 04.06.2019 року - 2000,00 грн., 19.06.2019 року - 2000,00 грн., 27.06.2019 року 4000,00 грн. Позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з даним позовом 19.07.2019 року. Отже, таким чином станом на день подання позивачем позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів заборгованість зі сплати аліментів була відсутня.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві та поясненнях наданих після подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Немеровець Т.А. просили відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. Таку свою позицію пояснювали тим, що у відповідача відсутній постійний регулярний заробіток, у зв`язку з чим прострочення сплати аліментів періодично виникала з незалежних від відповідача причин, а значить не з його вини. Тому з цих підстав вимога позивача про стягнення неустойки не ґрунтується на положеннях закону. Також позивачем безпідставно нарахована пеня на аліменти за травень 2019 року в сумі 8000,00 грн., де кількість днів вказана з 01.06. по 10.07.2019 року, оскільки квитанції від 26.06.2019 року згідно квитанції від 26.06.2019 року відповідач оплатив аліменти за травень фактично 27 червня 2019 року, а не 10 липня 2019 року, як стверджує позивач. Крім того, наразі відповідач уклав шлюб з ОСОБА_3 та усиновив дитину від попереднього шлюбу його дружини.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов висновку, що пред`явлений ОСОБА_1 позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.08.2015 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь позивача стягуються додаткові витрати на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1100,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 07.12.2015 року відкрито виконавче провадження №49549951, з виконання виконавчого листа №2-4414/15, виданого Деснянським районним судом м. Києва 12.11.2015 року, про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 14.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Також в провадженні Деснянського РВ ДВС м. Києві ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження №49549398 від 07.12.2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2-4414/2015 виданого 12.11.2015 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100,00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2017 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зменшення розміру аліментів залишено без задоволення.

З наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.03.2019 року, виконаного державним виконавцем вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 станом на 01.03.2019 року становить 4000,00 грн.

З наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.09.2019 року, виконаного державним виконавцем вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 станом на 30.08.2019 року відсутній.

При цьому суд зауважує, що з вказаних розрахунків заборгованості вбачається, що з дати відкриття виконавчого проваджень та по дату подання даного позову зі сторони боржника допускалися прострочення сплати вказаних періодичних платежів.

Відповідно до наданого стороною позивача розрахунку неустойки по аліментах, загальна сума неустойки за прострочені платежі по сплаті аліментів за період з 14.07.2015 року по 10.06.2019 року становить 24821,29 грн.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку від 13.03.2019 року і який не спростований відповідачем.

Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів розмір пені за період з 14.07.2015 року до 10.07.2019 року повинен складати:

за 2015 рік :

-липень 1161,29 грн.* 1% * 213 днів (з серпня 2015 року по лютий 2016 року включно) = 2473,55 грн. (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 1161,29 грн.;

-листопад 1000,00 грн. *1%* 640 днів (з грудня 2015 року по серпень 2017 року включно) = 6400,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 1000,00 грн.

за 2016 рік:

-листопад 2000,00 грн. *1%* 274 дні (з грудня 2016 року по серпень 2017 року включно) = 5480,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

-грудень 2000,00 грн. *1%* 273 дні (з січня 2017 року по вересень 2017 року включно) = 5460,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

за 2017 рік:

-січень 2000,00 грн. *1%* 365 днів (з лютого 2017року по січень 2018 року включно) = 300,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

-квітень 2000,00 грн. *1%* 276 днів (з травня 2017 року по січень 2018 року включно) = 5520,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

-червень 2000,00 грн. *1%* 215 днів (з липня 2017 року по січень 2018 року включно) = 300,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

-липень 2000,00 грн. *1%* 212 днів (з серпня 2017 року по лютий 2018 року включно) = 4240,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

-листопад 2000,00 грн. *1%* 212 днів (з грудня 2017року по червень 2018 року включно) = 4240,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості): = 2000,00 грн.

за 2018 рік:

-червень 2000,00 грн. * 1% * 215 днів (з липня 2018 року по січень 2019 року включно) = 4300,00 грн. (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

-вересень 2000,00 грн. *1%* 207 днів (з жовтня 2018 року по 26.04.2019 року - оплата підтверджена доданою випискою з банківської картки про надходження коштів) = 4140,00 грн., (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.

за 2019 рік:

-січень 2000,00 грн. *1%* 152 днів (з 01.02.2019 року по 02.07.2019 року ) - оплата підтверджена доданою випискою з банківської картки про надходження коштів) = 3040,00 грн. (але не більше 100 відсотків заборгованості до дати погашення заборгованості) = 2000,00 грн.;

-березень 2000,00 грн. * 1% * 93 днів (з 01.04.2019 року по 02.07.2019 року - оплата підтверджена доданою випискою з банківської картки про надходження коштів) = 1860,00 грн.;

-травень 2000,00 грн. * 1% * 40 днів (з 01.06.2019 року по 10.07.2019 року включно) = 800,00 грн.

Вказаний розрахунок заборгованості неустойки в процесі розгляду справи жодним чином не спростований відповідачем, а отже береться судом до уваги.

Таким чином, загальна сума неустойки за прострочені платежі по сплаті аліментів за період з 14.07.2015 року по 10.07.2019 року становить 24821,29 грн.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню неустойка, нарахована за період з 14.07.2015 року по 10.07.2019 року у розмірі 24821,29 грн.

При цьому суд вважає безпідставними твердження відповідача щодо того, що він на даний час офіційно не працевлаштований, оскільки заборгованість та не вчасна сплата аліментів відбувалась саме в період здійснення відповідачем підприємницької діяльності, а на обліку як безробітний відповідач перебуває з вересня 2019 року отже, суд вважає, що відповідач у спірний період часу сплачував аліменти не регулярно та відповідно до обставин, які залежали від його волі.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року, право на правову допомогу гарантовано статтями 8.59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12.42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84. 88. 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Вбачається, що позивач була змушена звернутись за юридичною допомогою, а саме юридичною консультацією та складанням позову до суду, на що витратила кошти в сумі 1100,00 грн. На підтвердження вказаного надала копію: договору №77 про надання правової допомоги від 12.04.2019 року, квитанцію, акту приймання-передачі наданих послуг та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до копії акту приймання-передачі наданих послуг від 10.05.2019 року до Договору №77 про надання правової допомоги від 12.04.2019 року, послуги згідно п. 1.1 даного Акту приймання передачі - 550,00 грн., послуги згідно п. 1.2 даного Акту приймання передачі - 550,00 грн. В пункті 1 вказано, що на виконання зобов`язань за Договором адвокатом було надано наступні послуги: (п. 1.1) - вивчення наданих замовнику розрахунків сплати аліментів та додаткових витрат на дитину; ознайомлення з матеріалами справи; (п.1.2) - складання позовної заяви про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати додаткових витрат на дитину.

Оскільки в ході розгляду справи позивачем підтверджено, що після повернення спільної позовної заяви про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат та 3% річних за прострочення сплати додаткових витрат на дитину, адвокатом складено дві окремих позовних заяви: про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та інфляційних втрат та 3% річних та про стягнення пені та інфляційних втрат та 3% річних прострочення сплати додаткових витрат на дитину судові витрати на правову допомогу в межах даної цивільної справи складають 550,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача користь ОСОБА_1 понесених витрат на правову допомогу в сумі 550,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 20, 180, 195, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 14.07.2015 року по 10.07.2019 року в сумі 24821,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в сумі 550,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн..

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 27.01.2020 року.

Суддя: Н.Г. Таран