ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/335/20 Справа № 201/402/19 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок в постанові Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Покинтелиця Дмитро Володимирович, про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус ДМНО Покинтелиця Д.В. про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, мотивовані тим, що їй на праві власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона 21 квітня 2008 року придбала за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу у ОСОБА_4 , в реєстрі за № 2173 та у якій проживає весь цей час, сплачувала комунальні послуги та отримувала пенсію, поки не вирішила допомогти онукові своєї рідної сестри ОСОБА_3 , оскільки у нього не було місця проживання. У 2012 році позивач склала заповіт на вищевказану квартиру на ім`я своєї рідної сестри - ОСОБА_5 .

Оскільки, позивач є людиною одинокою, похилого віку та потребує постійної опіки та допомоги, а також маючи власне житло у місті, вона у 2015 році запропонувала відповідачу тимчасово переїхати до неї. За час, поки відповідач проживав у позивачки, остання пообіцяла скласти заповіт вже на його ім`я.

У березні 2016 року відповідач привіз позивачку до приватного нотаріуса, де ОСОБА_1 , підписала не читаючи усі необхідні документи, не усвідомлюючи, що це був не заповіт, а договір-купівлі продажу.

Позивач зазначала, що ОСОБА_3 , розуміючи, що вона знаходиться у похилому віці та у незадовільному стані здоров`я, використав це та ошукав позивачку, наголошуючи, що вона підписує заповіт на його ім`я, знаючи що вона йому довіряє та не буде перевіряти, що підписує.

Враховуючи той факт, що позивач не мала наміру продавати спірну квартиру, остання просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири недійсним. Також, позивач зазначала, що згодна у вигляді двосторонньої реституції повернути відповідачу всі суми сплачених ним комунальних послуг за спірну квартиру.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року залишено без змін.

16 липня 2020 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок в постанові Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, посилаючись на те, що в абзаці другому на другій сторінці постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року допущено описку в найменуванні суду першої інстанції, рішення якого оскаржувалося, а також незгоду з висновками суду апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із змісту постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, колегією суддів в абзаці другому на другій сторінці постанови було допущено описку в найменуванні суду першої інстанції, рішення якого оскаржувалося, а саме: замість вірного - «Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог» помилково було зазначено - «Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог».

Що стосується іншої частини вимог заяви про виправлення описки, а саме незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки питання, яке ставить заявник у заяві про виправлення описки, не можуть бути предметом розгляду такої заяви в розумінні статті 269 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. Опискою називається зроблена судом механічна помилка у визначенні об`єкта присудженого, сторони, строку виконання рішення та інше.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року № 14, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Таким чином, опискою є зроблена судом механічна помилка у визначенні об`єкта присудженого, сторони, адреси, строку виконання та інше, які мають істотний характер. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

До описок слід відносити неточності, пов`язанні з написанням окремих слів, зокрема імен, учасників процесу, назв підприємств. До цього виду помилок слід також віднести помилкове зазначення реквізитів юридичної особи, номерів, дат, кількості.

У разі незгоди з постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, сторони не позбавлені права на її оскарження у суді касаційної інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне заяву задовольнити частково та виправити описку в абзаці другому на другій сторінці постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року та викласти його в наступній редакції: «Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог».

У задоволенні іншої частини вимог заяви про виправлення описки - відмовити.

Керуючись ст.ст. 259,260,261,268,269 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описок в постанові Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року - задовольнити частково.

Виправити описку в абзаці другому на другій сторінці постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2020 року та викласти його в наступній редакції: «Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог».

У задоволенні іншої частини вимог заяви про виправлення описки - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко