Справа № 460/165/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/522/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Львів

Справа № 460/165/13-ц

Провадження № 22-ц/811/522/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2018 рокуу складі судді Карпин І.М.

у справі

за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом від 15.08.2014р. у справі №460/165/13ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом від 15.08.2014 у справі №460/165/13ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом від 15.08.2014 у справі №460/165/13ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

З ухвалою не погоджується, вважає, що така ухвалена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду обставинам справи та неправильному тлумаченні і застосуванні норм матеріального права, що як наслідком стало незастосування закону, який підлягав застосуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що між ним та ТзОВ «ОПТИМУМ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 21052018/01 від 21.05.2018 року, згідно якого він набув в повному обсязі всі права вимоги за кредитним договором з фізичною особою №014/2332/2/13727 від 16.04.2008 року та усіх додаткових угод до нього, які існували на момент укладення договору.

Зазначає, що він став новим кредитором у правовідносинах з ОСОБА_2 , а відповідно і новим стягувачем у виконавчому провадженні.

Не погоджується з висновком суду, що договір про відступлення прав вимоги, який передбачає фінансування передання на умовах платності є по суті договором факторингу, за яким фактором може бути виключно банк або інша фінансова установа.

Вказує, що відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Тобто, цесія с заміною особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. При цьому договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги, і чинний Цивільний кодекс України не містить жодних заборон з цього приводу, а відтак сторони самі визначають оплатний договір цесії чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу, а якщо безоплатний, то підлягають застосування положення про договір дарування.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що за умовами п.1.2 Договору відступлення права вимоги (цесії) №21052018/1 від 21.05.2018 року відступлення здійснюється на платній основі. Згідно з відступленням права вимоги за цим договором новий кредитор (заявник) сплачує первісному кредитору (ТзОВ «Оптимум Фактор») грошові кошти в сумі 7 000,00 грн. за відступлення права вимоги. Водночас, зміст даного правочину свідчить про те, що він є оплатним договором про відступлення права вимоги, а відтак за своєю суттю не є договором Факторингу, оскільки він не передбачає надання фінансових послуг банками. В Договорі відступлення права вимоги відсутні посилання на факторинг, натомість визначення термінів та суть вказаного договору свідчить про те, що між сторонами було укладено оплатний договір відступлення прав вимоги (цесія).

Таким чином, з вищенаведеного можна зробити висновок, що Договір відступлення права вимоги (цесії) №21052018/1 від 21.05.2018 року не має ознак факторингу, натомість він є оплатним правочином щодо заміни кредитора у зобов`язанні, який регулюється нормами ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України, а не договором надання фінансової послуги (фінансування) - факторингу у розумінні ст. ст. 1077-1086 Цивільного кодексу України.

Просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2018 року та винести нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

28 січня 2020 року від апелянта ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2018 року.

Перевіривши матеріали справи, законність вимог апелянта за заявою про відмову від апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.4 ст.364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного провадження.

Прийняття апеляційним судом відмови від апеляційної скарги є підставою для закриття апеляційного провадження (п.1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України).

У разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається (ч.5 ст.364 ЦПК).

Частиною шостою ст.364 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та вимоги ст.13 ЦПК України, в якій закріплено що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, та закріплене в ст.364 цього Кодексу право особи, яка подала апеляційну скаргу, відмовитись від неї, а також відсутність підстав, визначених у частині п`ятій статті 206 цього Кодексу, для неприйняття судом такої відмови, колегія суддів дійшла висновку про необхідність прийняття відмови апелянта від апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 362 ч.1 п.1, ч.2, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2018 рокуу справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом від 15.08.2014р. у справі №460/165/13ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2018 рокуу справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом від 15.08.2014р. у справі №460/165/13ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 28.01.2020.

Головуючий

Судді