Справа № 477/596/20
Провадження № 2/477/426/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31 липня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визначити йому додатковий строк чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,7121 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0157, яка розташована на території Пересадівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Спадкодавець заповіт за життя не залишив. Позивач є єдиним спадкоємицем першої черги за законом після смерті свого батька.

Протягом шести місяців з дня смерті батька позивач до нотаріуса не звернувся. Вказав, що строк ним був пропущений з поважних причин, який обумовлений тим, що за наказом свого роботодавця від 22 вересня 2014 року №25 у період з 01 жовтня 2014 року по 16 березня 2015 року він перебував на курсах підвищення кваліфікації на заводі ХТЗ, який розташований у м.Харків.

При зверненні до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А. з заявою про прийняття спадщини позивачу було відмовлено у прийнятті заяви, оскільки ним пропущений шестимісячний строк, встановлений законом для подання такої заяви. В зв`язку з тим, що позивач вважає поважними причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, він звернувся до суду з позовом та просить його задовольнити.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Дорошенка М.В. до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутності представника селищної ради, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 15 вересня 2014 року, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис від 15 вересня 2014 року №28, складений виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.6).

Після його смерті відкрилася спадщина.

До спадкової маси входить: земельна ділянки площею 2,7121 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:000:0157, яка розташована на території Пересадівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, виділена спадкодавцю на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 19 квітня 2002 року №269-р (а.с. 8).

Факт належності вказаної земельної ділянки спадкодавцю також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 30 жовтня 2014 року № 28833356, з огляду на який саме за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (а.с. 7).

Позивач є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 серпня 1977 року, серії НОМЕР_2 , де в графі батько вказаний ОСОБА_2 (а.с. 5).

Інші спадкоємці першої черги, а також ті, що мають право на обов`язкову частку відсутні.

Як зазначено в частині 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач на день смерті спадкодавця разом із ним не проживав.

З огляду на спадкову справу заведену приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. судом встановлено, що від імені позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_2 , на підставі довіреності звернувся ОСОБА_3 . Спадкоємці, що мають обов`язкову частку в спадковому майні відсутні.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця.

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може продовжити строк на подачу заяви про прийняття спадщини, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, позивачем було пропущено через перебування у відрядженні. Відповідно до довідки ФГ КОС Тараса Пилиповича, позивач дійсно працює у штаті ФГ «Кос Т.П.» на посаді тракториста та в період з 01 жовтня 2014 року по 16 березня 2015 року перебував на курсах підвищення кваліфікації на заводі ХТЗ у м. Харкові, відповідно до наказу від 22 вересня 2014 року №25 (а.с. 14).

Як зазначено, у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надана позивачем довідка підтверджує наявність труднощів для звернення із заявою до нотаріуса, водночас не надані докази щодо складних умов праці під час відрядження у вказаний у ній період, що в розумінні роз`яснень Верховного суду викладених у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 не є причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для звернення до нотаріуса.

Разом з тим пунктом 1 частини 1 статті 49 ЦПК України передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як зазначено в частині й статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Враховуючи, що відповідач Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області направила до суду заяву про визнання позову, та це визнання не суперечить закону, так як визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини врегульовано частиною 3 статті 1272 ЦК України. Крім цього, визнання відповідачем позову не порушує прав інших осіб, оскільки спадкоємців першої черги окрім позивача немає, він єдиний хто має намір прийняти спадщину, спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку спадкового майна, відсутні, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статями 200, 206, 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Катеринка Веселинівського району Миколаївської області, додатковий строк для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 28, складений виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 15 вересня 2014 року), строком у чотири місяці з дня набрання законної сили рішенням суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач- ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області, адреса: вул. Соборна, 86, смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області, .

Повний текст рішення складений та підписаний 10 серпня 2020 року.

Суддя В.В. Полішко