У Х В А Л А

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа №183/7159/18

провадження № 61-9167 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Вільне-2002» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Вільне-2002», в якому просив: визнати незаконним наказ за № 152-к/тр від 17 жовтня 2018 року про припинення трудового договору; поновити його на роботі на посаді начальника сторожової охорони Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Вільне-2002»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 9 220 грн. за період з 17 жовтня 2018 року по 17 листопада 2018 року; стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 рок, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року, у відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

16 червня 2020 року, засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали, ОСОБА_1 надав уточнену касаційну скаргу до якої долучив квитанцію про сплату судового збору, в якій уточнив прохальну частину касаційної скарги та просив скасувати рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити в повному обсязі.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає підставу касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Скаржник вважає, що суди застосували положення статей 21, 36 КЗпП України до спірних правовідносин, без врахування правових висновків Верховного Суду, висловлених у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №813/4037/16, від 11 липня 2018 року у справі №821/761/17, в яких зазначено, що при розірванні трудового договору з ініціативи працівника, роботодавець може звільнити працівника у день подання ним заяви за умови, якщо працівник сам визначає цей день, дату і звільнення, вказавши при цьому поважну причину, яка зумовила прийняття ним рішення про звільнення.

Крім цього, ОСОБА_1 посилається на п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно якого при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу та працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним орган3у задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п.1 ст. 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника.

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року на підставі пункту першого частини другої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд, врахувавши категорію справи, вважає за необхідне відкрити касаційне провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Новомосковського районного суду Дніпропетровської області матеріали справу № 183/7159/18 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Вільне-2002» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров