Справа № 216/4269/19
провадження №2/216/1818/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Бутенко М.В.

при секретарі Клименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі: виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровськ області про визнання визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати частки померлого подружжя ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності та визнати за ними у відповідних частках право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що їх діду ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Згідно якого, за ним в подальшому було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок був набутий їх дідом та бабою - ОСОБА_6 в період перебування ними у шлюбі і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , який вони за життя не ділили та своїх часток не виділяли.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на належну їй за життя частку будинку АДРЕСА_1 , що становить подружню частку у праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно, яку фактично прийняли її спадкоємці першої черги за законом - її чоловік: ОСОБА_5 та її діти - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. Єдиним спадкоємцем після її смерті за законом та за заповітом є її дочка - ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину, зокрема, на 1/6 частину житлового будинку, яку її мати фактично прийняла, проте юридично не оформила після смерті ОСОБА_6 .

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. Єдиним спадкоємцем його майна є його дочка - ОСОБА_3 , яка частково оформила спадщину на майно свого батька, а також фактично прийняла спадщину, зокрема, 1/6 частину житлового будинку, яку її батько фактично прийняв, проте юридично не оформив після смерті ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. Єдиним спадкоємцем його майна є його онук - ОСОБА_1 , який претендує на спадщину, яка складається з 1/6 частини житлового будинку у праві спільної сумісної власності подружжя та з 1/6 частини житлового будинку, яку його дід фактично прийняв, проте юридично не оформив після смерті ОСОБА_6 .

При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадковий будинок придбавався подружжям ОСОБА_1 в шлюбі, проте, оскільки дата укладення шлюбу не встановлена, нотаріус не має змоги встановити чи є спірний будинок об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 . Крім того, після смерті подружжя виникло різне коло спадкоємців, які претендують на спадщину та якими були заявлені права на спадщину, проте за їх життя юридично не оформлені. Крім того, в правовстановлюючому документі на спадковий будинок та в реєстраційному посвідчені на будинок вказані різні адреси місця розташування спадкового будинку.

У зв`язку з тим, що оформлення спадщини у нотаріальній конторі неможливо, позивачі звернулися з відповідним позовом до суду.

В судове засідання позивачі, представник позивача та відповідач не з`явилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , позивачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, покладається на розсуд суду, просить суд винести законне рішення згідно чинного законодавства.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 05 серпня 1957 року між ОСОБА_5 та відділом комунального господарства виконкому Центрально-Міської районної Ради депутатів трудящих м. Кривого Рогу було укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно. Договір підписаний сторонами та посвідчений державним нотаріусом 4-ї Криворізької нотаріальної контори (а.с. 30-31).

Право власності на вищевказаний будинок зареєстровано в державних органах реєстрації нерухомого майна, про що свідчить довідка, видана КП ДОР «Криворізьке БТІ», згідно якої за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого 09.09.1957 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 3524, акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів Центрально-Міського району від 05.10.1979 року.

Суд вважає встановленим, що не зважаючи на те, що в правовстановлюючому документі та відомостях, що містяться в державних органах реєстрації нерухомого майна місце розташування спадкового будинку не збігається, однак це пов`язано з перейменуванням вулиць м. Кривого Рогу та впорядкування нумерації будинків, і те, що рішення органу, відповідального за таке перейменування та зміну нумерації будинків не збереглося, не спростовує право власності ОСОБА_5 на житловий будинок.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09 січня 2019 року встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за життя були чоловіком та дружиною (а.с.19-20).

Таким чином, суд вважає встановленим, що житловий будинок АДРЕСА_1 був набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Оскільки за життя подружжя ОСОБА_1 , їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому суд вважає встановленим, що частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності за життя належало по 1/2 частці нерухомого майна.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_1 (а.с.23).

Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, зокрема, на належну їй за життя частку будинку АДРЕСА_1 , що становить подружню частку с праві спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Оскільки ОСОБА_6 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила, тому її спадкоємці спадкують належне їй майно за законом.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги

належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 були - її чоловік: ОСОБА_5 та - її діти - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Діти ОСОБА_6 звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті матері, а її чоловік прийняв спадщину після смерті дружини фактично, як такий, що був прописаний разом з померлою за однією адресою, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 нікому не видавалося, про що свідчать матеріали спадкової справи, які були витребувані з Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 у вигляді 1/2 частини житлового будинку фактично прийняли, але юридично не оформили, кожен окремо, по 1/6 частині: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 27), яка за життя подавала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне їй за життя майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

08 грудня 2010 року ОСОБА_7 склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А. за реєстром № 6701 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Згідно матеріалів спадкової справи, яка була витребувана з Першої криворізької державної нотаріальної контори єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_7 є її дочка - ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом та за законом, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_7 її спадкоємиця - ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, зокрема, на 1/6 частину житлового будинку, яку її мати фактично прийняла, проте юридично не оформила після смерті ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 26), який за життя подавав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне йому за життя майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_8 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 були його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з матеріалів спадкової справи, які були витребувані з Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори спадкоємці за законом звернулися до нотаріуса в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 та заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 - від ОСОБА_1 . 01 грудня 2015 року Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину на майно, яке належало її батьку за життя особисто. Свідоцтво про право на спадщину на частку спірного будинку не видавалось, оскільки ОСОБА_8 за життя лише подав заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, але юридично спадщину не оформив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_8 його спадкоємиця - ОСОБА_3 прийняла не тільки спадщину, що особисто належала її батьку на день смерті, а також фактично прийняла спадщину, зокрема, 1/6 частину житлового будинку, яку її батько фактично прийняв, проте юридично не оформив після смерті ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_4 (а.с.28), який за життя фактично прийняв спадщину після смерті дружини - ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому за життя майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_5 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини..

В установлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті діда звернувся - ОСОБА_1 . Інших заяв до нотаріальної контори не надходило, спадщина не видавалась, про що свідчать матеріали спадкової справи, витребуваної з Першої криворізької державної нотаріальної контори.

Таким чином, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_5 його спадкоємиць - ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, яка складається з 1/2 частини житлового будинку у праві спільної сумісної власності подружжя та з 1/6 частини житлового будинку, яку його дід фактично прийняв, проте юридично не оформив після смерті ОСОБА_6 .

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадковий будинок придбавався подружжям ОСОБА_1 в шлюбі, проте, оскільки дата укладення шлюбу не встановлена, нотаріус не має змоги встановити чи є спірний будинок об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 . Крім того, після смерті подружжя виникло різне коло спадкоємців, які претендують на спадщину та якими були заявлені права на спадщину, проте за їх життя юридично не оформлені. Крім того, в правовстановлюючому документі на спадковий будинок та в реєстраційному посвідчені на будинок вказані різні адреси місця розташування спадкового будинку (а.с. 29).

Суд, оцінивши письмові матеріали у їх сукупності, приходить до висновку, що спірний будинок був набутий подружжям ОСОБА_1 у період перебування ними у шлюбі, після смерті спадкодавців їх спадкоємці в установлений законом строк зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, проте юридично свої спадкові права не оформлювали, що призвело до того, що після смерті останнього власника будинку - ОСОБА_5 виникло різне коло спадкоємців, які претендують на спадщину та якими були заявлені права на спадщину, проте за їх життя юридично не оформлені, що унеможливлює оформлення спадщини у нотаріальній конторі.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе позовні вимоги позивачів задовольнити у повному обсязі, визначивши частки померлого подружжя ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок та визнавши за ними право власності на спадкове майно у частках, які вони фактично успадкували після спадкодавців.

На підставі викладеного й відповідно до ст. ст. 3, 5, 368, 372, 1217, 1220, 1261, 1266 ЦК України, ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст. 524, 525, 529 ЦК Української РСР, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України:

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі: виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровськ області про визнання визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 за життя в праві спільної сумісної власності подружжя належало, кожному окремо, по 1/2 частині житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м., літньої кухні Б, погребу В, вбиральні Д, літнього душу Е, огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, водоколонки І, вимощення ІІ в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м., літньої кухні Б, погребу В, вбиральні Д, літнього душу Е, огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, водоколонки І, вимощення ІІ в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м., літньої кухні Б, погребу В, вбиральні Д, літнього душу Е, огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, водоколонки І, вимощення ІІ в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Дніпровській апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя: М.В. Бутенко