Справа № 463/4685/17
Провадження № 2/463/91/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:головуючого - судді Мармаша В.Я.

при секретарі с/з - Заставній С.Л.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна між співвласниками в натурі, припинення права спільної часткової власності, визнання права приватної власності на майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила провести поділ житлового будинку та земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки: :05:001:0030), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в натурі між ОСОБА_5 (5/8) та ОСОБА_4 (3/8) відповідно до зазначених часток, припинивши право спільної часткової власності сторін на вказані житловий будинок та земельну ділянку, та визнати за позивачем право приватної власності на приміщення у будинку: житлову кімнату 1-4 площею 15 кв.м., кухню 1-5 площею 13,9 кв.м., вбиральню «Гу», огорожу № 1, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку загальною площею 375 кв.м., геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки від точки Б: по огорожі 19,38 м.; 1,43 м.; 18,38 м.; 7,45 м.; по лінії розподілу 18,74 м.; 4,55 м.; 5,14 м; по лінії розподілу, яка проходить по середині стін першого поверху, 8,14 м.; по лінії розподілу 5,63 м.; по межі 12,22 м., за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивує тим, що 10.08.2017 ОСОБА_6 подарувала позивачу 3/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, зареєстрованого в реєстрі за № 2840 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. Той факт, що вона є власником 3/8 частин вказаного житлового будинку підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94251215 від 10.08.2017. 5/8 частин житлового будинку належало ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. Відповідно до висновку експертного інженерно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_4 № 22-17 від 12.09.2017 судовим експертом був запропонований один варіант реального поділу житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників. Так, співвласнику ОСОБА_5 пропонується виділити наступні приміщення в житловому будинку: III - коридор площею 7,5 кв.м., в якому необхідно замурувати дверний проріз, що з`єднує коридор III з кухнею 1-5; 1-1 - житлову кімнату площею 13,0 кв.м.; 1-2 - житлову кімнату площею 16,3 кв.м.; 1-3 - кухню площею 8,8 кв.м., а також підвал «пд», сходи «а», хвіртку № 2. Співвласнику ОСОБА_4 згідно з висновком пропонується виділити наступні приміщення в житловому будинку: 1-4 - житлову кімнату площею 15,0 кв.м.; 1-5 - кухню площею 13,9 кв.м., в якій замурувати дверний проріз, що з`єднує коридор III з кухнею 1-5, а також вбиральню «Гу», огорожу № 1. У висновку зазначено, що кожному із співвласників пропонується надати горище над приміщеннями виділеними їм на першому поверсі, влаштувавши на горищі перегородку із легких неспалимих будівельних матеріалів. Позивачу для приведення виділених приміщень у житловому будинку до вимог будівельних норм необхідно влаштувати прибудову підсобних приміщень (передпокою та санвузла) до житлового будинку розміром 2,0 м. х 4,27 м. З прибудови необхідно влаштувати дверний проріз для входу в приміщення внутріквартирного коридору, який влаштувати у виділеному приміщенні кухні 1-5. Також з прибудови позивачу необхідно влаштувати вхід у виділену частину горища. Окрім цього, 10.08.2017 між ОСОБА_6 та позивачем був укладений договір дарування 3/8 частин земельної ділянки на АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 2834 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. Той факт, що вона є власником 3/8 частин вищезазначеної земельної ділянки підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94248472 від 10.08.2017. У висновку судового експерта пропонується варіант поділу земельної ділянки на АДРЕСА_1 між співвласниками, згідно якої співвласнику ОСОБА_5 пропонується надати земельну ділянку загальною площею 625 кв.м. геометричними розмірами по периметру за рухом годинникової стрілки від точки В: по межі земельної ділянки 14,17 м.; 1,94 м.; 20,98 м.; 19,80 м.; по лінії розподілу 18,74 м.; 4,55 м.; 5,14 м.; по лінії розподілу, яка проходить по середині стін першого поверху 8,14 м.; по лінії розподілу 5,63 м.; по межі 15,26 м. Позивачу пропонується надати земельну ділянку загальною площею 375 кв.м. геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки від точки Б: по огорожі 19,38 м.; 1,43 м.; 18,38 м.; 7,45; по лінії розподілу 18,74 м.; 4,55 м.; 5,14 м; по лінії розподілу, яка проходить по середині стін першого поверху 8,14 м.; по лінії розподілу 5,63 м.; по межі 12,22 м.

У відповіді на відзив позивач додатково зазначила, що предметом позову у справі є вимога про поділ майна між співвласниками в натурі, припинення спільної часткової власності та виникнення права приватної власності на майно, й питання проведення державної реєстрації майна не є предметом розгляду і дослідження у цій справі. Доводи відповідача, що у 2006 році ОСОБА_5 як співвласник згідно рішення суду провела виділ в натурі частки зі спільного майна, а саме 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з чітко визначеними об`єктами (кімнатами), на які набула право власності суперечать вимогам ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Тобто право власності на об`єкт нерухомого майна виникає з моменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а не з моменту проголошення рішення суду. Стосовно того, що 26.09.2016 ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , то тут права відповідача на вищезазначену частку будинку не порушуються, оскільки таке право позивачем не оспорюється. При цьому доводи відповідача, що до вирішення питання про визначення права власника на не успадковану частку майна ОСОБА_7 не можна говорити про можливість його поділу не ґрунтуються на вимогах закону. Так само безпідставними є доводи, що позивач пропонує в судовому порядку здійснити поділ земельної ділянки, межі якої не відповідають межам земельної ділянки, яка була надана у власність відповідно до державних актів на право власності та користування земельною ділянкою. Державні акти на право власності та користування земельною ділянкою не є правовстановлюючим документом для позивача й не створюють для неї жодних правових наслідків. Правовстановлюючим документом для позивача є договір дарування 3/8 частин земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 2834 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. від 10.08.2017. Висновок експертного інженерно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_4 від 12.09.2017 складений відповідно до відомостей, що містяться у чинному витязі з державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-017 від 25.07.2017. Такий складено із врахуванням вимог рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006, яке набрало законної сили, яким вирішено провести реальний поділ будинку АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_7 (1/2 частки) та ОСОБА_5 (1/2 частки). Оскільки позивачу належить на праві власності 3/8, а не 1/2 будинку АДРЕСА_1 , то експерт запропонував виділити їй аналогічні приміщення до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006, окрім приміщення в підвалі під літ. 1 пл. 3,4 м.кв., під літ. 2 розмірами 1,55х3,03 м. пл. 4,7 м. кв.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав того, що ОСОБА_5 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 65039942 від 04.08.2016, № 93006984 від 27.07.2017 та № 98027320 від 21.09.2017. Вказана реєстрація проведена на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006 у цивільній справі № 2/120/06, яке вступило в законну силу і згідно якого спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 поділено між його співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . У відповідності до вказаного рішення проведено реальний поділ житлового будинку, а саме за ОСОБА_5 визнано право власності на приміщення будинку під літерами 1-1 пл.12,6 кв.м., 1-2 пл. 15,9 кв.м., 1-3 пл. 8,8 кв.м. та приміщення в підвалі під літерами 2 площею 8,1 кв.м. Таким чином, у 2006 році нею як співвласником згідно рішення суду проведено виділ у натурі частки із спільного майна, а саме 1/2 частини житлового будинку з чітко визначеними об`єктами (кімнатами), а тому згідно зі ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності на 1/2 вказаного будинку припинилося і конкретні об`єкти (кімнати) перебувають у її власності. В свою чергу, позивач всупереч вимогам чинного законодавства пропонує здійснити в судовому порядку поділ не лише майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, але і майна яке належить їй на праві власності, чим порушує вимоги ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Після смерті ОСОБА_7 09.09.2014 відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за цією ж адресою. У зв`язку з тим, що померлий не склав заповіту, у відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК, ст. 1261 ЦК ОСОБА_5 як один із спадкоємців першої черги має право на 1/4 частини житлового будинку, що належала її сину ОСОБА_7 , і складала 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 . 26.09.2016 державним нотаріусом четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 тому на даний час не визначено її частки майна у спільній частковій власності з позивачем, і до вирішення питання про визначення права власника на не успадковану частку майна ОСОБА_7 не можна говорити про можливість його поділу. Також у своїх позовних вимогах позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 375 кв.м., в підтвердження чого додано висновок експертного інженерно-технічного дослідження судового експерта Мельника О.П. № 22-17 від 12.09.2017 щодо можливих варіантів реального поділу житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_1 . У своєму експертному висновку (таблиця № 3 додатків до висновку) межі земельної ділянки не відповідають тим межам земельної ділянки, яка була надана у власність відповідно до державних актів на право власності та користування земельної ділянки з кадастровим номером 50406006, виданих на підставі Ухвали Львівської міської ради згідно наказу Департаменту землеустрою та планування забудови міста № 49 від 25.02.2000 року «Про передачу громадянам в приватну власність, постійне та тимчасове користування земельних ділянок у Львові», що підтверджується кадастровим планом земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач пропонує здійснити поділ земельної ділянки не в тих межах, у яких вона була надана первинно у спільну часткову власність, що суперечить вимогам ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України щодо набуття права власності лише в порядку, визначеному законом. А тому у задоволенні позову слід відмовити.

У запереченні відповіді на відзив відповідач додатково зазначив, що у 2014 році ОСОБА_6 розпочала оформляти спадщину померлого ОСОБА_7 на себе і отримала у 2016 році рішення Личаківського районного суду у цивільній справі № 463/2370/15-ц про визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі договору дарування від 10.08.2017 ОСОБА_6 частину будинку, успадковану від ОСОБА_7 , подаровала невідомій йому особі ОСОБА_4 . В подальшому під час підготовки цієї справи до судового розгляду в період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року він дізнався, що ОСОБА_6 здійснено незаконну державну реєстрацію існуючої земельної ділянки на АДРЕСА_1 зі зміненою конфігурацією та невідомим для нього сервітутом з присвоєнням їй кадастрового № :05:001:0030. Виготовлення «Технічної документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 » відбулось із грубими порушеннями законодавства в земельній сфері, а саме виготовлення зазначеної технічної документації проведено без відома та замовлення ОСОБА_5 як співвласника, без затвердження та погодження нею змін конфігурації земельної ділянки. В результаті допущених порушень відбулось зміщення меж земельної ділянки з накладанням меж зазначеної новозареєстрованої земельної ділянки з кадастровим № :05:001:0030 на його будинок та будинок на суміжній земельній ділянці № НОМЕР_1 :05:001:0034, що визначено шляхом порівняння кадастрової документації з отриманих судом поземельних книг на вказані земельні ділянки, кадастровим планом з наявної в нього «Технічної документації по встановленню меж», яка стала підставою для видачі державних актів на право власності і користування земельною ділянкою з кадастровим номером № 50406006 відповідно до Ухвали Львівської міської ради № 576 від 30.03.2000 та матеріалами з Публічної кадастрової карти України. Поземельна книга на земельну ділянку за № :05:001:0030 оформлена всупереч ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та «Порядку ведення державного земельного кадастру» без всіх необхідних посвідчувальних підписів. В подальшому до суду було скеровано другий варіант електронної копії цієї ж поземельної книги, в якому з`явилися підписи осіб, що може свідчити про фальсифікацію документів посадовими особами Держземгеокадастру. Земельна ділянка, співласником якої він є, знаходиться між ділянками на АДРЕСА_2 (кадастровий № :05:001:0001), орендар ПП «І.Куш», та земельною ділянкою на АДРЕСА_2 (кадастровий № :05:001:0001), власником якої є ПП В. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , без володіння якою неможливо здійснити забудову багатоповерховою спорудою території земельних ділянок на АДРЕСА_2 та 84-В, у зв`язку з чим останні вчиняють незаконні спроби психологічного тиску на нього.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з аналогічних викладеним у позовній заяві та інших заявах по суті спору підстав, додатково зазначивши, що доводи відповідача, що у витязі з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94248472 від 10.08.2017 відсутня адреса місця розташування земельної ділянки є необґрунтованими, оскільки 28.07.2017 через недосконалу систему державних реєстрів на момент державної реєстрації земельної ділянки в державних реєстраторів у рядку «адреса» була можливість вибрати в системі лише номер будинку, а не розташування земельної ділянки, у зв`язку з чим відомості про розташування земельної ділянки державні реєстратори переносили в рядок «додаткові відомості». Аналогічно необгрутованими є доводи щодо фіктивності договору дарування 3/8 частин земельної ділянки, оскільки вказаний договір був посвідчений на спеціальних нотаріальних бланках серія НМІ № 103442 та серія НМІ № 103443. Згідно з інформаційною довідкою Єдиного реєстру нотаріальних бланків нотаріальних документів дата витрачання бланка серії НМІ НОМЕР_2 - 10.08.2017, а код витрачання бланка - 15 «Договір про відчуження земельної ділянки». Аналогічно дата витрачання бланка серії НМІ НОМЕР_3 - 10.08.2017, а код витрачання бланка - 15 «Договір відчуження земельної ділянки».

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, надали суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов та інших заявах по суті спору, додатково пояснивши, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З підстав, зазначених у постанові ВСУ від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13 зазначили, що позивач у позовній заяві, посилаючись на ст. 364 ЦКУ (виділ) просить суд поділити спільну часткову власність, однак поділ має відмінний правовий режим від виділу майна і є визначальним для встановлення режиму приватної власності для всіх колишніх співвласників спільної часткової власності з вказівкою у резолютивній частині рішення про виникнення права власності кожного учасника окремо. Станом на вересень 2016 року спірний будинок залишався спільною частковою власністю з ідеальними частками, а саме 1/2 Кульматицької Віри та 3/8 ОСОБА_10 . Решта 1/8 частки будинку, яку фактично прийняла ОСОБА_11 після смерті сина, однак не оформила, залишилась у її праві користування та володіння без права розпорядження нею. Натомість, наявне у справі експертне дослідження грунтується на помилковому переконанні експерта, що ОСОБА_11 вправі володіти, користуватись та розпоряджатись 5/8 ідеальними частинами будинку. Твердження позивача, що вона не претендує на частку відповідача не дає права на задоволення позовних вимог, оскільки вирішення судом питання поділу часток між сторонами станом на час розгляду справи судом без наявності у відповідача (правонаступника) третьої правомочності - права розпорядження матиме наслідком ухвалення незаконного рішення, яким суд, вийшовши за межі позовних вимог та повноважень у даному провадженні, вирішить питання належності відповідачу права власності в порядку спадкування на 1/8 частину майна після смерті спадкодавця ОСОБА_7 . Висновок експертного дослідження суперечить Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, де чітко вказано, що при проведенні експертного дослідження має бути надано експерту правовстановлювальні документи на об`єкт нерухомості, дані щодо часток співвласників, документ про приймання в експлуатацію об`єкта, матеріати технічної інвентаризації, дані щодо фактичного використання нерухомого майна. Експерт не вправі був без таких документів проводити дослідження, а у випадку його проведення реалізувати правомочність розпорядження з вказівкою не на одного майбутнього окремого власника, а на двох. У серпні 2017 року між Кульматицькою Тамарою та позивачем було укладено договір дарування 3/8 частин будинку на АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1 га з кадастровим номером :05:001:0030, який ОСОБА_12 отримала на підставі замовленої нею технічної документації без залучення до вказаної процедури іншого співвласника ОСОБА_13 та без остаточного затвердження Кульматицькою Вірою як власником земельної ділянки вказаної технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, отримавши межові знаки, та підписання акту про їх отримання лише ОСОБА_13 Тамарою одноосібно всупереч ЗУ «Про землеустрій», наслідком чого є порушення прав відповідача та його звернення до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Держгеокадастру у м. Львові ГУ Держгеокадастру у Львівській області (державний кадастровий реєстратор відділу ГУ Держгеокадастру у Л/о) про визнання протиправними дій щодо реєстрації земельної ділянки на АДРЕСА_1 та присвоєння відповідного кадастрового номеру, скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки, оскільки таку проведено з порушенням ЗУ «Про державний земельний кадастр», а ТД виготовлена інженером з подальшим встановленням меж в натурі з порушенням вимог «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», що призвело до порушення прав відповідача. Крім того, до ЄРДР внесено відомості про кримінальні правопорушення та проведиться досудове розслідування щодо неправомірних, на думку відповідача, дій окремих осіб ОКП ЛОР «БТ1 та ЕО» за ч.ч. 1, 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-2 ККУ. Таким чином, суд повинен врахувати обставини оспорювання державної реєстрації права власності на земельну ділянку при розгляді цього спору, не дивлячись на відсутність підстав для зупинення розгляду справи, оскільки вказані обставини ставлять під сумнів правомірність договору дарування на користь позивача з наслідком його нікчемності, адже кадастровий номер земельної ділянки при укладенні правочину є істотною умовою такого договору.

Позовна заява надійшла до суду 18.09.2017. Ухвалою суду від 19.09.2017 відкрито провадження у справі за правилами ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017). Після задоволення самовідводу головуючого судді ухвалою суду від 11.10.2018 справу прийнято до провадження цим складом суду. Ухвалою суду від 13.02.2019 зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача. Ухвалою суду від 16.09.2019 поновлено провадження у справі та залучено до участі у справі як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 . Всі наявні у справі докази надані сторонами або витребувані судом. Висновок експертного інженерно-технічного дослідження від 12.09.2017 № 22-17 був складений на замовлення позивача та долучений нею до матеріалів позову, клопотань сторін про призначення у справі судової інженерно-технічної експертизи не заявлялось.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пунктах 6, 7 своєї постанови №7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", вбачається, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК Української РСР (аналогічне положення міститься і в ст. 364 ЦК України), це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК УРСР (таке ж саме правило зазначене і в ст. 357 ЦК України) ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 є власником 3/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яке набула на підставі договору дарування ОСОБА_6 зазначеної частини будинку від 10.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 2840 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я., що підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94251215 від 10.08.2017. Одночасно вона є власником 3/8 частин земельної ділянки на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № :05:001:0030), яке набула на підставі договору дарування ОСОБА_6 зазначеної частини земельної ділянки від 10.08.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 2834 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 94248472 від 10.08.2017.

Зазначені договори дарування на час розгляду справи судом є чинними, у зв`язку з чим на них поширюється презумпція правомірності правочину. Оспорювання відповідачем у судовому порядку дій щодо реєстрації земельної ділянки на АДРЕСА_1 та присвоєння їй відповідного кадастрового номеру, доводи щодо невідповідності меж новозареєстрованої земельної ділянки визначеним у державному акті на право власності на землю, щодо допущених порушень під час складення та ведення поземельної книги, як і факт звернення до органу досудовового розслідування з приводу неправомірних, на думку відповідача, дій окремих службових осіб ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», не можуть бути підставою для висновку про нікчемність відповідних договорів дарування, оскільки зазначені обставини можуть бути встановлені лише у судовому рішенні, що набрало законної сили. У разі набрання відповідним судовим рішенням законної сили у майбутньому, зазначена обставина може бути визнана підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами за наявності визначених у ст. 423 ЦПК України підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що до 2004 року вказаний житловий будинок із земельною ділянкою належали на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.12.1978 на праві спільної часткової власності в рівних частках двом співвласникам ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.04.2007 та ухвалою Верховного Суду України від 26.11.2007 спірний будинок поділено між його співвласниками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з виділенням кожному в користування окремих приміщень і зобов`язанням сторін провести роботи з перепланування, в тому числі як за рахунок ОСОБА_7 , так і за рахунок ОСОБА_5

ОСОБА_5 на момент її смерті на праві власності належало 1/2 частина житлового будинку із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 65039942 від 04.08.2016, № 93006984 від 27.07.2017 та № 98027320 від 21.09.2017, право власності на 1/8 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки після смерті ОСОБА_7 нею не було оформлено, при цьому вчасно було подано заяву про прийняття спадщини, однак 26.09.2016 державним нотаріусом четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_2 .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.04.2016, яке набрало законної сили, було задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та визнано за ОСОБА_6 право власності на 3/8 частини будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому судом встановлені наступні обставини, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, фактичного поділу будинку на підставі рішення суду від 18.12.2006 проведено не було, і частина будинку, що виділена спадкодавцю, не була зареєстрована як окремий об`єкт нерухомості, що виключає можливість видачі свідоцтва про право на спадщину з правом конкретного користування приміщеннями згідно з рішенням суду про поділ. Визначальним для поділу будинку є проведення державної реєстрації на майно як на окремий, новостворений об`єкт нерухомості, і оскільки така не була проведена, правовий статус нерухомого майна після відкриття спадщини продовжує існувати в статусі спільної часткової власності, і саме в такому статусі воно підлягає спадкуванню. З огляду на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, таке право підлягає визнанню в судовому порядку. Разом з тим, з огляду на обов`язковість судових рішень, а також враховуючи, що в розумінні ст. 1218 ЦК України до спадкоємців переходять не лише права, але й обов`язки спадкодавця, відповідач у справі на даний час не позбавлена можливості провести поділ будинку згідно рішення суду від 18.12.2006 з отриманням в користування тих приміщень, які виділені їй судовим рішенням.

Після смерті ОСОБА_5 09.01.2019 єдиним спадкоємцем останньої за заповітом, який подав заяву про прийняття спадщини, є відповідач ОСОБА_2 . При цьому станом на час розгляду справи судом він не оформив до кінця спадкові права після смерті матері, й не отримав свідоцтва про право на спадщину як на належні останній 1/2 частину житлового будинку із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , так і належну її попереднику у спірних правовідносинах ОСОБА_7 1/8 частину спірного житлового будинку із земельною ділянкою, права на яку нею у встановленому порядку також не були оформлені.

Таким чином, оскільки право власності позивача на 3/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 3/8 частин земельної ділянки на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № :05:001:0030) зареєстровано у встановленому законом порядку, а право власності відповідача на решту житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_1 у встановленому порядку не оформлено, зазначена обставина перешкоджає, на думку суду, проведенню поділу житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_1 в порядку, передбаченому ст. 367 ЦК України. Водночас, право позивача на виділ належної їй частини житлового будинку та земельної ділянки, яке передбачене ст. 364 ЦК України, не може бути обмежене внаслідок зволікання з боку відповідача в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5 А тому позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню у спосіб виділу її частки (3/8) у праві спільної часткової власності на будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку на АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, сторони не можуть домовитися з приводу виділу вищевказаного нерухомого майна, оскільки відповідач заперечує проти позову та заперечує саму наявність підстав для такого виділу. При цьому суд враховує, що між попередниками сторін у спірних правовідносинах був склався фактичний порядок користування будинком, в результаті чого рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006 спірний будинок було поділено між його співвласниками ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з виділенням кожному окремих приміщень і зобов`язанням сторін провести роботи з перепланування, яке однак не було виконано, однак зберігає чинність.

Верховним Судом України у постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 висловлена правова позиція, відповідно до якої визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Висновком експертного інженерно-технічного дослідження судового експерта Мельника О.П. № 22-17 від 12.09.2017 із врахуванням його доопрацювання від 14.03.2018 запропоновано лише один варіант поділу в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , який передбачає незначний відступ від частки позивача у бік її зменшення, у зв`язку з чим пропонується стягнути з відповідача на користь позивача 9852 грн. грошової компенсації відступу від ідеальної частки, та один варіант поділу в натурі земельної ділянкина АДРЕСА_1 без відступу від частки позивача.

Разом із тим, судом враховується, що висновок експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 був поданий до суду одночасно із пред`явленням позову, однак позовної вимоги до відповідача про стягнення грошової компенсації відступу від ідеальної частки позивачем не заявлено. Діючи в межах заявлених позовних вимог та частково задовольняючи позов про поділ будинку та земельної ділянки в натурі у спосіб виділу частки позивача зі спільної часткової власності, суд одночасно не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача грошової компенсації відступу від ідеальної частки, що не позбавляє права позивача вирішувати зазначене питання про стягнення відповідної суми грошової компенсації в окремому порядку.

Доводи відповідача щодо допущених експертом істотних порушень при складенні висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 суд вважає необґрунтованими, оскільки судом вирішується питання про виділ майна позивача, а не поділ майна між сторонами, у зв`язку з чим права відповідача внаслідок такого виділу не порушуються. При цьому судом враховується, що відповідачем до суду не було подано інших висновків судової інженерно-технічної експертизи на спростування висновку № 22-17 від 12.09.2017 та не було заявлено відповідних клопотань про її призначення перед судом.

При цьому висновок експертного інженерно-технічного дослідження цілком обґрунтовано був складений експертом із врахуванням вимог рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006, яке набрало законної сили, яким вирішено провести реальний поділ будинку АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_7 (1/2 частки) та ОСОБА_5 (1/2 частки). Оскільки позивачу належить на праві власності 3/8, а не 1/2 будинку АДРЕСА_1 , а тому експерт запропонував виділити їй аналогічні приміщення до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2006, окрім приміщення в підвалі під літ. 1 пл. 3,4 м.кв., під літ. 2 розмірами 1,55х3,03 м. пл. 4,7 м. кв.

Таким чином, у висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 запропоновано виділити позивачу зі спільної часткової власності в натурі 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме наступні приміщення: 1-4 - житлову кімнату площею 15,0 кв.м; 1-5 - кухню площею 13,9 кв.м. (зазначена корисна площа приміщень (з врахуванням площі під кахельними печами)), горище над приміщеннями виділеними їй на першому поверсі, а також вбиральню «Гу» та огорожу № 1; та 3/8 частки земельної ділянки (кадастровий номер № :05:001:0030) на АДРЕСА_1 , а саме земельну ділянку площею 375 кв.м., що позначена у таблиці № 3 до висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 із врахуванням його доопрацювання від 14.03.2018 жовтим кольором, геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки від точки Б: по огорожі 19,38 м.; 1,43 м.; 18,38 м.; 7,45 м.; по лінії розподілу 18,74 м.; 4,55 м.; 5,14 м.; по лінії розподілу, яка проходить посередині стін першого поверху 8,14 м.; по лінії розподілу 5,63 м.; по межі 12,22 м.

Крім того, у висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 для приведення виділених приміщень у житловому будинку до вимог будівельних норм пропонується замурувати дверний проріз, що з`єднує коридор з :кухнею; влаштувати на горищі перегородку із легких неспалимих будівельних матеріалів; влаштувати прибудову підсобних приміщень (передпокою та санвузла) до житлового будинку розміром у плані 2,0 м х 4,27 м., влаштувавши з прибудови дверний проріз для входу в приміщення внутріквартирного коридору, який влаштувати у виділеному приміщенні кухні 1-5, та з прибудови вхід у виділену частину горища.

Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

При цьому, як вбачається із висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017, запропоновані експертом переобладнання спрямовані на приведення виділених приміщень у житловому будинку до вимог будівельних норм згідно з ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень».

Таким чином, перешкоди для проведення запропонованих експертом перепланувань в будинку з метою виділу частки позивача в натурі відсутні, й обов`язок із проведення зазначених робіт слід покласти на позивача як ініціатора виділу її частки в будинку в натурі.

У відповідності до вимог ст. 364 ЦК України після виділення в натурі частки позивача у спільній частковій власності її право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, що розташовані на АДРЕСА_1 припиняється.

Інші доводи сторін не спростовують зазначених вище висновків суду, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 належного до сплати судового збору за подання позову немайнового характеру щодо двох об`єктів нерухомого майна (будинку та земельної ділянки), який був сплачений позивачем (двічі по 640 грн.), що становить 640 грн.

Виходячи із вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12-13, 82, 137, 259, 265, 423 ЦПК України, ст.ст. 16, 356, 357, 358, 364, 367, 376, 391 ЦК України, ст.ст. 86, 88 ЗК України, ст. 152 ЖК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_4 зі спільної часткової власності в натурі 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме наступні приміщення: 1-4 - житлову кімнату площею 15,0 кв.м; 1-5 - кухню площею 13,9 кв.м., в якій зобов`язати її замурувати дверний проріз, що з`єднує коридор з :кухнею 1-5; горище над приміщеннями виділеними їй на першому поверсі, зобов`язавши її влаштувати на горищі перегородку із легких неспалимих будівельних матеріалів; а також вбиральню «Гу» та огорожу № 1 відповідно до висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017.

Зобов`язати ОСОБА_4 згідно з висновком експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 для приведення виділених приміщень у житловому будинку до вимог будівельних норм влаштувати прибудову підсобних приміщень (передпокою та санвузла) до житлового будинку розміром у плані 2,0 м х 4,27 м., влаштувавши з прибудови дверний проріз для входу в приміщення внутріквартирного коридору, який влаштувати у виділеному приміщенні кухні 1-5, та з прибудови вхід у виділену частину горища.

Виділити ОСОБА_4 зі спільної часткової власності в натурі 3/8 частки земельної ділянки (кадастровий номер № :05:001:0030) на АДРЕСА_1 , а саме земельну ділянку площею 375 кв.м., що позначена у таблиці № 3 до висновку експертного інженерно-технічного дослідження № 22-17 від 12.09.2017 із врахуванням його доопрацювання від 14.03.2018 жовтим кольором, геометричними розмірами по периметру проти руху годинникової стрілки від точки Б: по огорожі 19,38 м.; 1,43 м.; 18,38 м.; 7,45 м.; по лінії розподілу 18,74 м.; 4,55 м.; 5,14 м.; по лінії розподілу, яка проходить посередині стін першого поверху 8,14 м.; по лінії розподілу 5,63 м.; по межі 12,22 м.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, що розташовані на АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 640 грн. сплаченогосудового збору

Повний текст рішення суду складено і підписано 27.01.2020.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 353-355, п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Суддя ОСОБА_14 В.Я.