Ухвала

06 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 761/9975/20

провадження № 61-11276ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«УМ Факторинг» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва

від 10 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 18 червня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю

«УМ Факторинг» (далі - ТОВ «УМ Факторинг») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня

2020 року матеріали цивільної справи № 761/9975/20 за позовом

ТОВ «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Франківського районного суду міста Львова.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня

2020 року залишено без змін.

29 липня 2020 року ТОВ «УМ Факторинг» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 18 червня 2020 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Шишков проти Росії», заява № 26746/05, від 20 лютого 2014 року).

Пунктом 9 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2020 року про передачу справи на розгляд іншого суду,яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 9 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, яка не підлягає касаційному оскарженню (відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Товариства

з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю

«УМ Факторинг» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва

від 10 квітня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 18 червня 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький