№ 209/321/18
№ 2/207/98/20
15 січня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді Тюлюнової В.Г.
при секретарі Куцевол Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна.
09 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна.
23 лютого 2018 року на виконання ухвали судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська про залишення позовної заяви без руху від 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 подав виправлену чи уточнену позовну заяву, в якій серед відповідачів вказав ще й ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощенного позовного провадження на 03 травня 2018 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетров-ської області від 07 червня 2018 року було призначено розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження на 12 липня 2018 р. на 10.00 годин, та розпочато розгляд цивільної справи по суті.
Від відповідача ОСОБА_5 15 серпня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло клопотанняпро передачу справи до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська для розгляду по суті.
21 вересня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська по справі винесена ухвала про направлення цієї цивільної справи за територіальною підсудністю до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська
23 листопада 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська по цій же справі винесена ухвала про направлення цієї ж цивільної справи до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, до територіальної юрисдикції якого належить справа.
20 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська по справі винесена ухвала про направлення цієї цивільної справи до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить справа.
Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Савченко В.О. від 18.03.2019 року цивільну справу було направлено до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про визначення територіальної юрисдикції (підсудності).
06 червня 2019 року справу повернуто до Баглійського районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області для розгляду.
На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 06 червня 2019 року, цивільна справа № 209/1218/18 передана на розгляд судді Тюлюновій В.Г.
07 червня 2019 року Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська було відкрито провадження по справі. Ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що на електронних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна в процедурі виконавчого провадження, ним було придбано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше належала відповідачу ОСОБА_2 , який має зобов`язання щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди перед відповідачами по справі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Однак, невідшкодовані зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не повинні впливати на його право власності.
Представник позивача - адвокат Кущ О.М. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позовній заяві. Наголосила, що ОСОБА_1 на законних підставах набув право власності на квартиру по АДРЕСА_1 , і не має жодних зобов`язань перед відповідачами.
В матеріалах цивільної справи міститься копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи були неодноразово повідомлені належним чином, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, тому суд вважає за можливе згідно зі ст. 280 ЦПК України розглянути позовні вимоги за їх відсутності , ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач наполягає на такому вирішенні справи.
Третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надав письмові пояснення, в яких проти задоволення позову не заперечував та просив розглядати справу без присутності представника.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача, представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».
Згідно зі ст. 328 ЦК України: «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом».
Згідно зі ст. 391 ЦК України: «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном».
Відповідно до ч. 2 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»: «Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване».
Згідно ч. 9 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»: «Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження)».
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти покладення судових витрат на нього, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. покласти на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 15, 16, 321, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна - задовольнити.
Скасувати заходи забезпечення позову по цивільній справі №2-238/11 р. за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок злочину, та зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , який був накладений Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 жовтня 2011 року.
Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у розмірі 768,40 грн., покласти на позивачка за його згодою.
Повний текст рішення виготовлено 20 січня 2020 року
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Головуючий суддя Тюлюнова В.Г.