УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 369/7403/17

провадження № 61-10591ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, в якому просила стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 6 493 003,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 10 серпня 2013 року вона позичила відповідачу кошти в сумі 250 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути борг не пізніше 08 серпня 2014 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідачем, 10 серпня 2013 року було складено розписку, яка посвідчує передання йому визначеної суми і умови її повернення. У визначений в розписці строк, відповідач борг не повернув, у зв`язку з чим вона звернулася в суд з вказаним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 10 серпня 2013 року в розмірі

6 222 700,00 грн, що еквівалентно 250 000,00 доларів США. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На вказане рішення представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, зокрема просив призначити почеркознавчу експертизу та технічну експертизу розписки на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 , електрографічне зображення якого міститься у графі ОСОБА_2 в розписці від 10 серпня 2013 року або іншою особою?

2. У який саме період часу була виконана розписка від 10 серпня 2013 року: 10.08.2013 року чи пізніше?

Обґрунтовуючи вимоги заявленого клопотання представник відповідача посилався на те, що розписку, за якою позивач просить стягнути заборгованість, ОСОБА_2 не підписував. Зазначав, що до суду було надано висновок експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» № 322/11/2018 від

30 листопада 2018 року про те, що підпис від імені ОСОБА_2 електрографічне зображення якого міститься в графі « ОСОБА_2 » у технічної копії розписки від

10 серпня 2013 року виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_2 , проте суд критично віднісся до наданого доказу. При цьому, представник відповідача декілька разів усно заявляв клопотання про призначення судової експертизи, проте позивач не надавав згоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Демченка І. П. про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи задоволено.

Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу та технічну експертизу, на розгляд якої поставити наступні питання:

- Чи виконано підписи у розписці від 10 серпня 2013 року в графі « ОСОБА_2 » самим ОСОБА_2 чи іншою особою?

- У який саме період часу була виконана розписка від 10 серпня 2013 року:

10 серпня 2013 року чи пізніше?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що передбачена статтями 384,385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Роз`яснено сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені статтею 109 ЦПК України, а саме, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Надано у розпорядження експерта матеріали цивільної справи № 369/7403/17.

Провадження у справі зупинено до одержання висновків експертизи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Київський апеляційний суд виходив із того, що для перевірки доводів апеляційної скарги, повного з`ясування обставин справи необхідно дослідити чи підпис у розписці від 10 серпня 2013 року виконано ОСОБА_2 .

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи, провадження у справі слід зупинити.

Не погоджуючись із ухвалою Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати зазначене судове рішення і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвала апеляційного суду про призначення експертизи у справі не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, тому вказане судове рішення в частині призначення експертизи не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо касаційної скарги оскарження ухвали в частині зупинення провадження касаційний суд дійшов наступного висновку.

З аналізу статті 389 ЦПК України убачається, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (частина друга статті 392 ЦПК України).

ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення у частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України суду надано право зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Проведення судової почеркознавчої експертизи може потребувати певного тривалого періоду часу й існує обґрунтована необхідність зупинити провадження у справі на час проведення такої експертизи, що є правом суду.

Призначення експертизи у цивільних справах допускається під час судового розгляду. Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Апеляційний суд правильно вказав, що зупинення провадження у справі є доцільним і процесуально обґрунтованим, оскільки, зупиняючи провадження у справі на час проведення експертизи, суд скористався правом, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 252 ЦПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня

2020 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі

«Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від

19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині зупинення провадження є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко