Справа № 464/840/20
пр.№ 2/464/665/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2020 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Комарницька Р.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 12 070 грн., 3% річних в розмірі 295 грн., 192, 72 коп. інфляційних та судові витрати в розмірі 3 840, 80 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.12.2018 року за усною домовленістю із ОСОБА_3 , через термінал ПриватБанку, переказав відповідачу грошові кошти у сумі 12 070 грн., для оформлення документів для виїзду за кордон, які останній зобов`язався повернути до 11.04.2019 року. На підтвердження укладення вищезазначеної угоди відповідач, добровільно 11.03.2019 року у його присутності та у присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 написав розписку, у якій зазначив суму отриманих коштів 12 070 грн. та термін їх повернення до 11.04.2019 року. Однак, відповідач свої зобов`язання перед позивачем у встановлений строк не виконав та не повернув суму позики. Просить позов задоволити.

Позивач, допитаний в якості свідка та представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, проти заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання допитаного в якості свідка позивача, показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст.202 цього ж кодексу договір є правочином.

В силу частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої та другої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відтак, перерахування позивачем грошових коштів відповідачу, отримання останнім грошових коштів та написання ним розписки, за змістом якої відповідач зобов`язувався надати позивачу послуги, підтверджує факт виникнення у ОСОБА_3 цивільного зобов`язання перед позивачем.

Згідно із вимогами статтей 526, 530, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним.

Як встановлено судом із показань допитаних свідків та розписки відповідача від 11.03.2019 р., останній зобов`язань перед позивачем не виконав, у зв`язку із чим зобов`язався повернути отримані від позивача кошти до 11.04.2019р., однак, до даного часу кошти не повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із розрахунку наданого позивачем, виходячи із суми боргу, розмір 3% річних витрат за період з 12.04.2019 р. по 03.02.2020 р. становить 295 грн., інфляційних витрат - 192 грн. 71 коп.

Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок, оскільки такий перевірений судом та відповідачем не спростований.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача грошові кошти в сумі 12 557 грн. 71 коп., з яких : 12 070 грн. сума основного боргу, 295 грн. - 3% річних, 192 грн. 72 коп.- інфляційних.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує положення ст. 137 ЦПК України, за якими за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається з наданих суду документів, зокрема, акту приймання передачі послуг по наданню професійної правничої допомоги від 03.02.2020 року, складеного на підставі договору доручення про надання професійної правничої допомоги та представництва від 15.01.2020, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Остапенко В.С., квитанції №47491845 від 29.01.2020, сума понесених позивачем витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою у даній справі, складає 3 000 грн., а тому така підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Встановлено, що позивачем понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією № 12 від 30.01.2020 року, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265,280 - 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 12 557 грн. 71 коп., з яких : 12 070 грн.- сума основного боргу, 295 грн. - 3% річних, 192 грн. 72 коп.- інфляційних та судові витрати в сумі 3840 грн. 80 коп ., з яких : 3 000 грн.- витрати на професійну правничу допомогу, 840 грн. 80 коп. -судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2020 року.

Головуюча