Справа № 128/3339/19
Провадження № 22-ц/801/1431/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 рокуСправа № 128/3339/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Денишенко Т.О., Сопруна В.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу № 128/3339/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Ганкіної І.А. в порядку спрощеного позовного провадження, дата складання повного тексту судового рішення невідома,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась у Вінницький районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Позовні вимоги, з урахуванням їх збільшення, мотивовані тим, що 23.11.2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Подружнє життя сторін не склалося, і шлюб в подальшому було розірвано.

Згідно рішення Вінницького районного суду від 18.12.2013 року з відповідача було присуджено до стягнення на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Однак, відповідач не надає в добровільному порядку кошти для додаткових витрат, а саме: на лікування їх малолітнього сина, хоча має таку змогу. Спільна дитина сторін часто хворіє, потребує лікування, обстеження, а все це вимагає значних коштів.

Враховуючи стан здоров`я дитини і те, що він потребує постійного догляду матері (згідно рішення ЛКК), позивачка не може влаштуватися на роботу та отримувати заробітну плату, щоб заробляти кошти на утримання дитини та на її лікування. Витрати на лікування сина є вкрай великими, аліментів, які сплачує відповідач на ці витрати не вистачає. Так, для дитини необхідно купувати дитяче харчування, одяг, взуття та інші речі, які на сьогоднішній день дуже дорого коштують, і тому коштів на медичне обстеження та медикаментозне лікування сина вже не вистачає.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати допомогу на лікування дитини, але той відмовляється. У дитини затримка психомоторного розвитку, крім того він часто і довготривало хворіє простудними захворюваннями.

Вказує, що ОСОБА_3 обстежений ЛКК та поставлений діагноз: F 06.85, потребує прийняття препарату великої вартості - цереброкурин, періодичних обстежень, лікування. Усе це вимагає значних коштів. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста невролога, встановлений діагноз: затримка психо-речового розвитку з елементами аутизму, поведінкові порушення.

В зв`язку з зазначеними, за період часу з 18.10.2019 року по 17.12.2019 року, позивачкою було придбано ліків на лікування сина на загальну суму 11 036,80 грн. , а в подальшому ці витрати збільшилися за рахунок придбання ліків до суми 13 072,60 грн.

За наведених обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина разово в розмірі 13 072 грн. 60 коп.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року позов задоволено. Вирішено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 13 072 грн.60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, як необгрунтоване, незаконне, ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповно з`ясованих обставин , що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведені обставини, які суд вважав встановленими.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник категорично заперечує проти стягнення з нього коштів на придбання препарату Цереброкурін на суму 9140 грн. відповідно до фіскального чеку №303145 від 17.12.2019 року, оскільки рішеннями Вінницького районного суду Вінницької області від 13.03.2019 року та 10.12.2019 року з нього вже було стягнуто на користь ОСОБА_1 14859 грн. та 7984 грн. 50 коп., в тому числі і за цереброкурін. Зазначає, що даний препарат не застосовується більше двох разів на рік.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що надані позивачем докази, а саме медичні документи вже були розглядом по інших справах про стягнення з нього додаткових витрат на дитину у справах №128/2371/17, 128/3424/17, 128/1627/17, 128/1662/19.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 просить суд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року змінити, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнувши з нього на користь ОСОБА_1 948 грн.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним правовим вимогам відповідає в повній мірі.

Так, в ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

23.11.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2851, який розірвано згідно заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17.12.2014 року (а.с. 18).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 10.10.2013 року (а.с.12).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 21.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19-20).

Дитина ОСОБА_3 проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Вінницько - Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 11.11.2019 року за № 2608 (а.с.16).

Згідно рішення районної лікарсько-консультативної комісії Вінницької ЦКЛ від 20.03.2017 року №1, дитина ОСОБА_3 потребує домашнього режиму терміном на 1 рік, і з 20.03.2017 року по 19.03.2018 року, постійних занять з логопедом (а.с.13).

Відповідно до лікарської рекомендації від 07.12.2019 року виданою районним психіатром Вінницької ЦРКЛ, що дитині - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 має діагноз F 06.85. Призначено рекомендоване лікування (а.с.13).

Як вбачається з виписки від 05.11.2019 року виданою Вінницько-Хутірською АЗПСМ дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала на амбулаторному лікуванні з 19.10.2019 року по 05.11.2019 року та отримував лікування згідно з призначенням (а.с.14).

Згідно виписки від 16.12.2019 року виданою Вінницько-Хутірською АЗПСМ дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зверталися за лікуванням та отримував лікування згідно з призначенням (а.с.15).

Відповідно до медичного висновку № 89 від 05.11.2019 року дитина має встановлений діагноз F 06.85, категорія підгрупи «А» (а.с.17).

Дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 має встановлену групу інвалідності віком до 13 років, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_3 від 15.02.2019 року (а.с.21).

Згідно рішення Рішення № 14 Вінницької центральної клінічної лікарні поліклінічного-консультативного відділення, Протокол № 29 від 08.12.2017 року, ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 26).

Згідно консультативного заключення медичного центру «Омеда» від 06.03.2017 року ОСОБА_3 встановлено діагноз: ОРЗ гострий трахеіт.

Відповідно до заключення дитячого лікаря невролога від 30.09.2016 року медичного центру АльтаМедіка, ОСОБА_3 хворіє на синдром гіперзбудливої дитини, з дефіцитом уваги. Затримка психо-мовного розвитку .

Згідно заключення дитячого лікаря педіатра медичного центру АльтаМедіка від 15.02.2017 року, дитині ОСОБА_3 поставлено діагноз: Транзиторні порушення імунітету. Рецидивуючі ГРЗ. Систолічний шум серця. Призначено лікування. Вартість огляду педіатра складає 200 грн., що підтверджується квитанцією від 15.02.2017 року .

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні від 08.02.2017 року, 15.03.2017 року, 15.03.2017 року дитині ОСОБА_3 встановлено діагнози та призначалося відповідне лікування .

Крім того, згідно консультаційних висновків спеціаліста Центру матері та дитини від 23.04.2015 року, 14.06.2016 року, 13.09.2016 року, 20.02.2017 року дитині ОСОБА_3 лікарем встановлювався діагноз та призначалося відповідне лікування. За фіскальними чеками було витрачено наступні кошти: 48,40 грн., 32,70 грн., 9140 грн., 203,40 грн., 320,00 грн., 31,30 грн., 470,79 грн., 92,23 грн., 79,30 грн., 285,50 грн., 132,00 грн., 48,60 грн., 63,50 грн., 40,70 грн., 48,40 грн., що складають 11036,80 грн. (підтримуюче лікування, та лікування цереброкуріном).(а.с. 24-25).

Додатково позивачкою витрачено на лікування дитини 2035 грн.88 коп., за чеками на суму 134,00 грн., 1062,90 грн., 58,00 грн., 156,50 грн., 71,90 грн., 236,10 грн., 132,00 грн., 129,48 грн., 55,00 грн. Всього на суму 13 072 грн.60 коп.(а.с. 43).

Далі, суд першої інстанції, керуючись нормами ст.ст. 141, 181, 185 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки він є доведеним належними та допустимими доказами.

Колегія суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходяси з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 141 СК України та ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на лікування дитини у зв`язку з хворобою - висновки лікарів та довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини, і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Такого висновку дійшов ВС у постанові від 04.12.2019 року у справі № № 320/383/19.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернено увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Під час розгляду справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, суд першої інстанції з урахуванням медичних документів, що підтверджують наявність у дитини ОСОБА_3 діагнозу F 06.85., категорія підгрупи «А» та прийняття препарату - цереброкурін, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки витрати на системне та довготривале лікування при такому стані здоров`я дитини є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України.

Судом першої інстанції також враховано фактичні обставини справи при визначенні твердої грошової суми, присудженої до стягнення саме в розмірі 13072 грн. 60 коп., оскільки витрати, які понесла позивач підтверджені матеріалами справи, а саме: наданими суду чеками, квитанціями та іншими доказами, що підтверджують її витрати на лікування.

Твердження скаржника про те, що надані позивачем медичні документи вже були розглядом по інших справах про стягнення з нього додаткових витрат на дитину є безпідставними та голослівними, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів цього.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, досліджених та взятих до уваги судом, на власну користь без врахування встановлених обставин.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

За нормою ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги - залишаються за апелянтом.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: В.С. Марчук

Судді: Т.О. Денишенко

В.В. Сопрун