_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/934/20
УХВАЛА

06.08.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кириковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними, в якій позивач просить суд:

- визнати недійсним договір дарування домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 12 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сандарчуком Т.А., зареєстрований в реєстрі за №709;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,0237 га, кадастровий номер :38:003:0063, за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 12 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сандарчуком Т.А., зареєстрований в реєстрі за №712.

Судове засідання по справі призначено на 06 серпня 2020 року.

21.02.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні 06.08.2020 року заявив клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, з посиланням на те, що копію ухвали суду про відкриття провадження по справі та копії позову він не отримував, а з матеріалами справами відповідач ознайомився лише 04.02.2020 року, після чого у встановлений п`ятнадцятиденний строк він надав до суду відзив на позов.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, з посиланням на його необґрунтованість.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи та подане клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно частин 7, 8 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд вважає причину пропуску поважними, оскільки через стан здоров`я відповідач не мав можливості вчасно звернутися за безоплатною правовою допомогою.

Відповідно до ч. 3 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст.127 ЦПК України, одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 01.08.2019 року відкрито провадження по справі та визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду, для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали суду про відкриття провадження по справі, разом з копією позову, додатками до нього та судовими повістками надсилались судом поштовою кореспонденцією разом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , яка встановлена відповідно до відповіді з відділу адресної довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області.

Однак, уся поштова кореспонденція направлена судом на ім`я - ОСОБА_1 , була повернута до суду без вручення, з причиною: «за закінченням терміну зберігання».

З матеріалів справи також встановлено, що 03.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 особисто звернувся до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, за наслідком якої був ознайомлений 04.02.2020 року.

На підставі викладеного судом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомившись з матеріалами справи 04.02.2020 року, вважається з цієї дати таким, що отримав копію ухвали про відкриття провадження по справі, копії позову з додатками, за наслідком чого з цієї дати розпочався строк відповідача для подання відзиву на позовну заяву, встановлений терміном в п`ятнадцять днів ухвалою суду від 01.08.2019 року.

Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 надійшов до суду 21.02.2020 року, який в свою чергу був надісланий через засоби поштового зв`язку з вихідною датою відправлення 18.02.2020 року.

На підставі викладеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом п`ятнадцятиденного строку з дня ознайомлення з матеріалами справи подав до суду відзив на позовну заяву.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, в перелік яких включено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини , змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. Принцип змагальності є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

При вищевикладених обставинах стосовно встановлення часу ознайомлення відповідача з матеріалами справи та дізнання про судове провадження, беручи до уваги предмет спору, враховуючи значення справи для сторін, для забезпечення права на доступ до правосуддя, реалізації права сторін на змагальність, з урахуванням основних засад національного судочинства та практики Європейського суду з прав людини, відповідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України суд вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин було пропущено строк на подання відзиву, у зв`язку з чим слід продовжити відповідачеві процесуальний строк на подання відзиву та прийняти його до розгляду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 127, 191, 258-261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву - задовольнити.

Поновити процесуальний строк на подання відзиву ОСОБА_1 по цивільній справі № 520/17780/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дарування недійсними та прийняти поданий відзив.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 06 серпня 2020 року.

Головуючий Калініченко Л. В.