Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради,про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у цьому будинку як члени сім`ї колишнього власника житла,проте щонайменше 11 років у спірному будинку не проживають,придбали власне житло за іншою адресою,де мешкають.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідачів порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідачів такими,що втратили право користування спірним житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Мітасов М.І.підтримав позов з наведених вище підстав.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих причин,викликались шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації та фактичного проживання.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 ознайомлені з матеріалами справи,тобто достовірно обізнані про наявність в провадженні суду даної справи.

Відзиву на позов відповідачами не подано.

На підставі ст.280 ЦПК України,враховуючи,що відповідачі належним чином повідомлені про дату,час та місце судового засідання,не з`явились в судове засідання без повідомлення причин неявки,не подали відзиву на позов,суд за згодою представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 14.08.2018 р., посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В.та зареєстрованого у реєстрі за № 1747,а також на підставі договору дарування частини житлового будинку від 21.08.2018 р.,посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В.,зареєстрованого у реєстрі за № 1839,позивачу ОСОБА_1 на праві власності в цілому належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,про що надана інформаційна довідка.

З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на вказаний вище будинок у встановлений законом спосіб та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

З 20.07.1988 р.у будинку,що є власністю позивача,був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ,що підтверджено інформацією Департаменту реєстраційних послуг.

З 18.06.2015 р.у будинку,що є власністю позивача,був зареєстрований відповідач ОСОБА_4 ,що підтверджено інформацією Департаменту реєстраційних послуг.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 04-26 від 18.03.2019 р., у будинку,що є власністю позивача,зареєстрована відповідач ОСОБА_3 .

Реєстрація вказаних осіб проводилась як членів сім`ї колишнього власника будинку ОСОБА_5 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та його спадкоємця ОСОБА_2 ,який не являється власником частини будинку пісдя його дарування з 21.08.2018 р.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

За змістом ст.405 ЦК України,яка регламентує поняття житлового сервітуту колишніх членів сім`ї та підстави збереження житлових прав цих осіб,члени сім`ї власника житла зберігають право на користування цим житлом саме на період,коли зберігається право власності певної особи на це житло.

Згідно вказаних правових норм,які регулюють об`єм житлових прав члена сім`ї колишнього власника,слідує,що право члена сім`ї власника будинку(квартирі) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Оскільки закон не передбачає переходу прав і обов`язків в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку(квартири),суд дійшов висновку,що відповідач ОСОБА_2 внаслідок припинення права власності на Ѕ частину спірного будинку після її дарування,втратив право користування житловим приміщенням зазначеного будинку,та,як наслідок,таке право втратили члени його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,оскільки новий власник будинку ОСОБА_1 не надав згоди на їх подальше користування цим житлом,якого вони фактично не потребують.

Такі висновки суду підтвердили свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,які пояснили,що тривалий час є сусідами позивача,який з дружиною та донькою проживає у будинку по АДРЕСА_1 ,його брат ОСОБА_2 з дружиною та сином придбав у власність будинок по АДРЕСА_2 , де уся сім`я Кравченків мешкає щонайменше 10 років.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,хоча і були зареєстровані у спірному житловому приміщенні на законних підставах,після переходу права власності на цей будинок до позивача ОСОБА_1 ,членом сім`ї якого вони не являються,втратили право користування цим житлом,їх реєстрація створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні власністю.

Відповідно до ст.141 ч.3 п.4 ЦПК України на користь позивача суд стягує з відповідача ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гр.40 коп.,що підтверджено квитанцією,оскільки відповідач ОСОБА_2 не вжив заходів досудового врегулювання спору на вимогу позивача,чим сприяв виникненню судового провадження.

На підставі ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими,що втратили право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Відповідно до ст.265 ч.5 ЦПК України,у резолютивній частині рішення суд зазначає наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ,місце реєстрації АДРЕСА_3 ,місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ,місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,місце реєстрації АДРЕСА_1 ,місце проживання АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні.

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,місце реєстрації АДРЕСА_1 ,місце проживання АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко