Справа № 706/1469/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

В складі головуючого - судді Орендарчука М.П.

при секретарі Карбівської Я.Є.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 , представника відповідача: Худолія В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобеленерго» відокремленого структурного підрозділу Манківський район електричних мереж про захист прав споживача,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про захист прав споживача.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником 1/3 нежитлового приміщення, загальною площею 727,6 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 20.10.2004 р., посвідченого у приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу в реєстрі № 3207.

Приміщення розміщене в поверховому житловому будинку, який згідно до відповідної технічної документації, розробленої на час здачі житлового будинку в експлуатацію, підключений до системи електропостачання, включаючи підключення приміщення, площею 727,6 кв.м., підвального приміщення, власником якого є інша фізична особа, до трьохфазного забезпечення.

З часу прийняття до експлуатації житлового будинку приміщення площею 727,6 кв.м. використовувалось під магазин Київським радіозаводом «СЛАВУТИЧ» по реалізації електротоварів, аптеки, продуктів харчування.

На час отримання в дар приміщення останнє було підключено до трьохфазного забезпечення. Більш того, існувала система сигналізації охорони, яка забезпечувалась місцевою міліцією.

В 2007 р. працівниками Маньківського РЕМ без його відому та згоди вилучений 3-фазний електролічильник, який був куплений разом з приміщенням та покладено зобов`язання на орендатора придбати новий електролічильник, що було виконано.

В 2012 р. працівники РЕМ висунули нову вимогу передати їм існуючий електролічильник та придбати новий 3-фазний електролічильник. Він заперечив, оскільки працівниками РЕМ привласнений електролічильник в 2007 р, а існуючий не ними придбаний. Більш того, він пред`явив 3-фазного лічильника, який у нього мався на той час.

Працівники РЕМ відключили приміщення від системи електропостачання та гарантували підключення після проплати та проведення лабораторних робіт для підключення 3-фазного електролічильника, якого він пред`явив.

Йому виписали рахунок № 68 від 22.06.2012 р, він проплатив на рахунок Маньківського РЕМ 465 грн. 97коп. Однак тривалий час лабораторні роботи не виконувались, оскільки відповідальний працівник як йому пояснили хворіє, то перебуває у відпустці.

Для прискорення підключення він звернувся в іншу електротехнічну лабораторію, де були проведені відповідні лабораторні роботи з видачею Протоколу № 11 від 06.08.2013 р., якого він передав працівникам РЕМ.

26.07.2013 він повторно офіційно звернувся з заявою про відновлення постачання електроенергії до приміщення по АДРЕСА_1 належного йому на праві приватної власності, яка зареєстрована за вхідним № 310 з наданням лабораторно повіреного 3 фазного лічильника з пропозицією укладення відповідного договору.

До цього часу йому відмовляють у відновленні електропостачання без наведення належних підстав

У відповіді ПАТ «Черкасиобленерго» 11.09.2017 р. вих. № 04381 зазначено, що він має надати відповідні до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЕ від 17.01.2013 р № 32 документи, але не вказано які саме документи.

У відповіді Маньківського РЕМ зазначено, що йому надано роз`яснення ПАТ «Черкасиобленерго».

Отже, з 2012 р до цього часу йому відмовляють у відновленні електропостачання, що є порушенням прав споживача.

Згідно до ст. 1 п. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у правовідносинах з відповідачами він є споживач.

Відповідно до ст. 4 ч. 1 цього Закону він має право на захист своїх прав державою; на відшкодування майнової та моральної шкоди; звернення до суду за захистом порушених прав.

Згідно з ст. 6 ч. 1 зазначеного Закону продавець/виробник/виконавець зобов`язаний передати споживачеві продукцію/послугу належної якості.

ПАТ «Черкасиобленерго» та його структурний підрозділ Маньківський РЕМ є монополістами в електропостачанні. Він не мав змоги звернутися до іншого електропостачальника, а існуючий в порушення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо нього застосував нечесну підприємницьку діяльність, більш того, агресивну підприємницьку практику.

Припинивши незаконно електропостачання без належних підстав, електропостачальник розпочав вимагати надання документів, не зазначивши, яких саме, як фізичній особі, яка має вперше підключитись до системи електромережі, хоч фактично слід було керуватись вимогами п. 36 Правил користування електричною енергією для населення та відновити електропостачання споживача електроенергії.

Зазначеним пунктом Правил на електропостачальника передбачений обов`язок здійснити відновлення електропостачання протягом 3 днів, у разі спору у строк до одного місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію. Заборгованості взагалі не існувало.

Відповідно до ст.ст. Конституції України, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 82 ЦК України він є власником не тільки 1/3 частини приміщення, але і електричного обладнання як всередині приміщення, так і за межами, яке обслуговує приміщення будинок.

З червня 2012 р його право на послугу електропостачання умисно, протиправно порушується, прохання відновлення електропостачання не виконується.

Йому нанесені колосальні матеріальні збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування.

Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Йому систематично пропонувалось передати в оренду належну йому частину приміщення під аптеку, магазин, склад тощо з оплатою не менше 3000 грн. в місяць за 10,15 кв. метрів кімнати. Він погоджувався, але йшла відмова із за відсутності електропостачання.

2012 р та 2013 р йому пропонувались пропозиції укладання договорів оренди приміщень та площ. Погоджувались умови, але при з`ясуванні обставин відсутності електроенергії, слідували відмови.

Лише в межах позовної давності, такі пропозиції продовжувались, укладались угоди про оренду приміщень, але також при виявленні відсутності електроенергії, договори визнавались не існуючими.

Так, підприємець ОСОБА_3 03.01.2015 р уклав з ним письмову угоду на оренду приміщення № 3 пл. 27,9 кв.м. №5 пл 13. кв.м. під аптеку. Раніше ці приміщення були під аптекою. Орендна плата була визначена 6000 грн. на місяць з 01.01.2015р до 01.01.2020 р. Взнавши про відсутність електроенергії, ОСОБА_3 не приступив до виконання умови договору. Більш того, він особисто відвідав керівництво Маньківського РЕМ, пропонував відновлення електроенергії до приміщення, де було відмовлено з покликанням, що місцева влада не бажає, щоб функціонували приміщення в ОСОБА_1 і взагалі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 . Упущена вигода за три роки становить 216000грн./6000 грн. х 36 місяців.

У квітні 2015 р. був укладений проект договору оренди з ОСОБА_4 з 01.05.2015 р строком на 10 років. В предмет договору оренди була визначена площа кімната 1=25 пл 15.2 кв.м. та придомова територія, на якій він розмістив морський металевий контейнер. Орендна плата була обумовлена 14000 грн. за місяць.

Взнавши про відсутність електропостачання ОСОБА_5 особисто звернувся до керівництва Маньківського РЕМ, який і йому пояснив, що місцева влада не дає згоди на підключення до системи електропостачання приміщень бувшого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », оскільки створюються конкурентні не бажані умови для існуючих бізнесменів.

ОСОБА_5 , який мав виготовляти та реалізовувати пам`ятники та бетонні вироби, не реалізував свого проекту, в зв`язку з чим з вини відповідача йому спричинена упущена вигода, яка становить, починаючи з 01.05.2015 р до 31.12.2017 р 446000 грн./32 місяця х 14000 грн..

Зверталися та звертаються інші підприємці з приводу оренди приміщень, однак взнавши про відсутність електропостачання, не укладають угоди оренди. Таким чином, щонайменше матеріальні збитки - упущена вигода становить 662000 грн.

Крім того, порушено його право приватної власності ще й тому, що він планував переобладнати частину приміщення під житлову квартиру та переселитися, щоб мати змогу зареєструватися як підприємець та вести власну підприємницьку діяльність, мати власний бізнес. Без електроенергії роботи по переобладнанню приміщення ніхто із будівельників виконувати не брався.

Не реалізований ним проект добудови на існуючій основі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » двох поверхів для житлових квартир за відсутності електропостачання.

Відповідно до ст. 22 ч. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Від`єднанням системи електропостачання до об`єкта його приватної власності та відмовою у відновленні електропостачання йому нанесена значна моральна шкода. Він позбавлений впродовж п`яти років використовувати об`єкт власності за прямим та непрямим призначенням, не реалізовано право на влаштування житлової квартири та переселення, зайняття підприємницькою діяльністю, не реалізовані проекти оренди приміщень та отримання орендної плати, добудови будівлі двома етажами під житлові квартири. Порушено не тільки його право власності, але і право на зайняття підприємницькою діяльністю, на житло, та працю та інше. Він переживає, відчуває приниження, не може зрозуміти економічну політику Президента України та Уряду України, які пропагують свободу людини, судовий захист права власності, право на працю, а в дійсності монополістами ігноруються тези Президента та Уряду, ущемляються права людини та споживача.

Просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ПАТ «Черкасиобенерго» та Маньківський РЕМ відновити електропостачання до об`єкта його ОСОБА_1 приватної власності приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів солідарно на його користь у відшкодування матеріальних збитків 662000 грн. та у відшкодування моральної шкоди 500000 грн.; стягнути з відповідачів безпідставно сплачені ним за відновлення електроенергії 465 грн. 97 коп. та зробити розрахунок інфляційних втрат, а також зобов`язати повернути йому 3-фазний електролічильник або сплатити його вартість.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог із мотивів, наведених у відзиві на позов та наданих суду пояснень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд установив, що позивач є власником 1/3 нежитлового приміщення, загальною площею 727,6 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 20.10.2004 р., посвідченого у приватного нотаріуса Маньківського районного нотаріального округу в реєстрі № 3207.

Позивачем доказів того, що починаючи із 2004 року до 2012 року здійснювалось електропостачання до 1/3 частини нежитлового приміщення, загальною площею 727,6 кв.м., яке знаходиться в АДРЕСА_1 та належить позивачу, суду не надано.

Відносини між постачальниками та споживачами електричної енергії врегульовані Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ 31.07.1996 р. № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 р. № 910), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 р. за № 417/1442 (далі - ПКЕЕ), іншими нормативними документами.

У відповідності з п.1.3 ПКЕЕ, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Тобто, Позивач, ОСОБА_1 , як новий власник приміщення, повинен був звернутися до Маньківського РЕМ із заявою про укладення Договору про постачання електричної енергії. Як випливає з позовної заяви Позивача, він по питанню укладення Договору про постачання електричної енергії звернувся лише у 2013 році, а також у 2017 році (а.с.6,9).

Як вбачається із матеріалів справи на заяву позивача від 22.08.2017 року було надано відповідь, що інформація стосовно магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 , відсутня і договір про постачання електричної енергії до даного об`єкту РЕМом не укладався.

Точка обліку електричної енергії за даною адресою рахується в договорі про постачання електричної енергії до «Магазину-складу», укладеного Маньківським РЕМ із іншою фізичною особою. В 2013 році дана точка була закрита та виведена із договору.

Для вирішення питання щодо електропостачання магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_1 необхідно звернутись до Маньківського РЕМ та надати документи згідно із правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених НКРЕ від 17.01.2013 №32.(а.с.10)

У відповідності з п.1.3 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж (надалі - Правила приєднання), затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 17.01.2013 № 32, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 8 лютого 2013 р. за № 236/22768, «Електропередавальна організація не має права відмовити в приєднанні до її електричних мереж електроустановки замовника за умови дотримання ним вимог цих Правил.

Послуга з приєднання надається на підставі договору про приєднання, що укладається за типовою формою.

Для отримання проекту договору про приєднання замовник звертається до електропередавальної організації за місцем розташування його електроустановок із заявою про приєднання електроустановки певної потужності.

До заяви про приєднання електроустановки певної потужності додаються:

ситуаційний план та викопіювання з топографо-геодезичного плану в масштабі 1:2000 із зазначенням місця розташування об`єкта (об`єктів) замовника, земельної ділянки замовника або прогнозованої точки приєднання;

копія будівельного паспорта або містобудівних умов та обмежень з графічною частиною із зазначенням місця розташування, потужності та категорії надійності електропостачання за кожним об`єктом замовника (для об`єктів, які приєднуються до електричних мереж уперше);

копія документа, який підтверджує право власності чи користування цим об`єктом або, за відсутності об`єкта, право власності чи користування земельною ділянкою;

копія належним чином оформленої довіреності чи іншого документа на право укладати договори особі, яка уповноважена підписувати договори (за потреби).

Заява про приєднання електроустановки певної потужності та копії доданих до неї документів можуть бути подані замовником через web-сайт електропередавальної організації в мережі Інтернет із застосуванням електронного цифрового підпису в установленому законодавством порядку.

У разі коли об`єкт (земельна ділянка) замовника перебуває у власності (користуванні) декількох осіб, електропередавальна організація укладає договір про приєднання з одним із співвласників (користувачів) за умови наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відповідна відмітка в договорі.

Документів, передбачених п.1.3 Правил приєднання, ОСОБА_1 у Маньківський РЕМ не надавав.

У відповідності з п.1.3 Правил користування електричною енергією (надалі - ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07:1996 № 28, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 р. за № 417/1442, «Постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом».

П.1.6 ПКЕЕ, передбачено, що «Договір про постачання електричної енергії на основі типового договору (додаток 3) укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об`єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

П.5.1. ПКЕЕ передбачає, що «Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

П5.4. ПКЕЕ передбачено, що «Для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про спільне використання технологічних електричних мереж заявник (споживач, власник технологічних електричних мереж (основний споживач) або субспоживач) має надати відповідній організації такі документи: заяву щодо укладення відповідного договору із зазначенням роду виробничої діяльності, місцезнаходження та банківських реквізитів заявника; акти про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (у разі укладення відповідного договору щодо об`єктів, які вводяться в експлуатацію вперше); заявку на очікуваний обсяг споживання електричної енергії та величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми (за необхідності), довідку про укладені державні контракти (за наявності), відомості про величину приєднаної потужності і категорії надійності електропостачання струмоприймачів; акти екологічної, аварійної та технологічної броні споживача (за наявності); копію свідоцтва про державну реєстрацію та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (для юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення) або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта); копію належним чином оформленої довіреності на право укладати договори особі, яка уповноважена підписувати договори; у визначених законодавством випадках - копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок), копію декларації про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору про постачання електричної енергії на будівельні майданчики); довідку про перелік субспоживачів (у разі їх наявності), дані (зазначені у підпункті 4 цього пункту) розрахункових засобів обліку субспоживачів (у разі укладення відповідного договору щодо об`єктів, які вводяться в експлуатацію вперше).

Перелічених вище документів ОСОБА_1 до Маньківського РЕМ не надав, відповідно, у Маньківського РЕМ не було жодних підстав укласти з ним Договір про постачання електричної енергії.

Позивач наполягає на тому, що працівниками Маньківського РЕМ у приміщенні колишнього магазину «Славутич» по АДРЕСА_1 був демонтований трифазний лічильник електричної енергії, заводський № 39648, з показом «000007». Що лічильник належить йому. Демонтувавши лічильник, працівники Маньківського РЕМ таким чином відключили Позивача від електропостачання.

Відповідно інформації, що була внесена та зберігається в електронному білінговому програмному комплексі «ПАКЕД-Юр», встановленому в Маньківському РЕМ для ведення обліку розрахунків з юридичними особами та фізичними особами-підприємцями в електронному вигляді, прилад обліку електричної енергії марки «Знергия-9 СТК-3», заводський № 39648, був встановлений у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , Договір про постачання електричної енергії № 72, в точці обліку № 2 «Магазин-склад». Дата встановлення лічильника 22.09.2009 р.. Дата закриття лічильника 12.12.2012 р,. Вказаний лічильник пройшов державну повірку 01.01.2008 р.. Точка обліку № 2 «Магазин-склад» по Договору про постачання електричної енергії № 72 знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні колишнього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Приміщення ФОП ОСОБА_6 орендував у ОСОБА_1 .. Спочатку в цій точці обліку був встановлений лічильник СА4-195, заводський № 609251, дата встановлення 01.01.2008 р.. Дата закриття лічильника 21.09.2009 р.. Лічильник «Энергия-9 СТК-3», заводський № 39648, був встановлений з показом «6». Закритий 12.12.2012 р. з показом «8021». Наступним був встановлений лічильник марки НОМЕР_1 (ВМ), заводський НОМЕР_2 , 13.12.2012 р., закритий 26.11.2013 р.. Тобто, прилад обліку електричної енергії марки «Энергия-9 СТК-3», заводський № 39648, на час його встановлення в приміщенні колишнього магазину «Славутич» належав ФОП ОСОБА_6 .

Позивач посилається на те, що оплатив рахунок № НОМЕР_3 від 22.06.2012 р., який йому видали в Маньківському РЕМ за проведення лабораторних робіт. Але так, як лабораторні роботи тривалий час не проводилися, він звернувся до іншого виконавця таких робіт. Відповідні лабораторні роботи були виконані з видачею Протоколу № 11 від 06.08.2013 р., який Позивач передав працівникам РЕМ. При цьому він не пояснив, чому для замовлення лабораторних робіт у нього пішло стільки часу і кому з працівників Маньківського РЕМ він передав Протокол № 11 від 06.08.2013 р..

Таким чином судом встановлено, що договір про постачання електричної енергії між ПАТ «Черкасиобленерго» Маньківським РЕМ та ОСОБА_1 щодо ектропостачання частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому, не укладався. З чого випливає, що ні у Маньківського РЕМ, ні у ОСОБА_1 взаємних прав та обов`язків не виникло. ОСОБА_1 не набув статусу споживача, у розумінні Законів України «Про захист прав поживачів», «Про електроенергетику» та інших законодавчих і нормативних документів, ними регулюються відносини у сфері електропостачання. А якщо у Маньківського РЕМ не виникло обов`язків перед Позивачем, то і Позивач не набув відповідних прав за договором, тобто Маньківський РЕМ не міг порушити того, що не існувало.

Виходячи з вищевикладеного з урахуванням поданих сторонами доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині, зобов`язати ПАТ «Черкасиобенерго» та Маньківський РЕМ відновити електропостачання до об`єкта його ОСОБА_1 приватної власності приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 . а також стягнути з відповідачів безпідставно сплачені ним за відновлення електроенергії 465 грн. 97 коп., а також зобов`язати повернути йому 3-фазний електролічильник або сплатити його вартість.

Що ж стосується позовної вимоги про відшкодування матеріальних збитків 662000 грн. та у відшкодування моральної шкоди 500000 грн., то суд зазначає наступне.

Позивач як на підставу позивних вимог про відшкодування матеріальних збитків в сумі 662000 грн. покликається на ЗУ «Про захист прав споживача».

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому під продукцією, згідно з п.19 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» розуміється будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

У відповідності до п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно з п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Таким чином, визначальною ознакою для класифікації правовідносин, що виникають з договорів про надання послуг як таких, що підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» є їх суб`єктний склад (замовником послуг має бути фізична особа, а виконавцем-суб`єкт господарювання) та мета замовлення послуг (для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника)

Судом достеменно встановлено під час розгляду справи, що позивач згадане вище нежитлове приміщення використовує, як магазин, якусь частину цього приміщення планував здавати, а також здавав підприємцям в оренду, тобто використовує це приміщення не для особистих потреб.

Верховний суд України в «Судовій практиці з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)» зазначив, що, «відповідно, якщо громадянин (покупець, замовник) у правовідносинах виступає як підприємець, або фактично використовував чи мав намір використовувати придбаний товар у підприємницькій діяльності, чи як найманий працівник, то на його відносини з продавцем Закон № 1023-ХІІ не поширюється», а тому у задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Що стосується моральної шкоди то суд зазначає наступне.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Оскільки судом встановлено, що між сторонами відсутні договірні відносини, позивачем не надано доказів спричинення йому діями відповідача небезпеки для його життя і здоров`я, вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що моральна шкода з відповідача стягненню не підлягає.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог у позові до відповідача, а тому позовні вимоги є не обґрунтованим і задоволенню не підлягають в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За змістом ч.3 ст.22 Закону України«Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України ці витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Представником відповідача подано заяву про відшкодування судових витрат пов`язаних із прибуттям в судове засідання.

Ст. 133 ЦПК України, передбачені види судових витрат, які складаються із професійної правничої допомоги, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляд. Вищевказана стаття не відносить прибуття представника в судове засідання до судових витрат, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 611, 714, 1167 ЦК, ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобеленерго» відокремленого структурного підрозділу Манківський район електричних мереж про захист прав споживача, відмовити повністю.

У задоволенні заяви представникаПАТ «Черкасиобеленерго» відокремленого структурного підрозділу Манківський район електричних мереж про відшкодування судових витрат, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, встановлені судом продовжуються на строк дії такого карантину.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.П. Орендарчук