Справа № 408/1876/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Савенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Військово-цивільна адміністрація сілНижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області, в якому позивачі просять за набувальною давністю визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свою вимогу позивачі вказали, що 04 липня 2002 року між ними, з однієї сторони, та відповідачем, з іншої сторони, було укладено договір дарування житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського нотаріального округу Хусточкіним П.В., та зареєстрованим в реєстрі за № 367. Згідно даного договору ОСОБА_3 подарував, а вони в рівних частках прийняли у дар належний дарувальнику на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарськими та побутовими спорудами. Через відсутність спеціальних правових знань вони не звернулись до БТІ задля реєстрації права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час порядку. У 2017 році обидва їхні примірника договору дарування були зіпсовані (залиті водою), внаслідок чого у них відсутня можливість зареєструвати право власності згідно діючого порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Станом на грудень 2017 року приватний нотаріус Станично-Луганського районного нотаріального округу Хусточкін П.В. вже не здійснює свою діяльність. У зв`язку з цим вони звернулись до Головного територіального управління юстиції з проханням видати дублікат договору дарування житлового будинку від 04.07.2002. Проте їм була надана відповідь від 02.01.2018 № А-2481/4/09-44 про неможливість видачі дублікату вказаного договору, оскільки нотаріальна діяльність ОСОБА_4 припинена 26 липня 2003 року, а також документи нотаріального архіву та нотаріального діловодства знаходяться у м Луганську, їх перевезення неможливе у зв`язку з відсутністю гарантій забезпечення схоронності вищевказаних документів, а також забезпечення безпеки, життя і здоров`я працівників Головного територіального управління юстиції в Луганській області. Отже вони змушені звернутись до суду з цим позовом, оскільки добросовісно, відкрито, безперервно проживають у вказаному вище будинку понад 15 років.

У підготовчому провадженні від позивачів надійшла заява, в якій вони просили розглядати справу за їхньої відсутності, позов підтримали.

Відповідач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщувався належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надавав.

Третя особа - Військово-цивільна адміністрація сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області свого представника до суду не направила, про час і місце розгляду справи сповіщувалась належним чином.

За таких обставин суд вважав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Із копій екземплярів договору дарування житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що був посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського нотаріального округу Хусточкіним П.В., та зареєстрованим в реєстрі за № 367, вбачається ці документи сильно пошкоджені, у зв`язку з чим неможливо розібрати їх обов`язкових реквізитів. Із суті вказаного договору йдеться, що Дарувальник - ОСОБА_3 , власник вказаного будинку, подарував, а позивачі в рівних частках прийняли у дар цей будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами.

Довідка про об`єкт нерухомого майна, видана 02.09.2017 КП «Станично-Луганське районне бюро технічної інвентаризації», свідчить, що на момент звернення позивачів до БТІ право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 . Ця інформація підтверджує твердження позивачів, що вони після укладення договору дарування не звернулись до БТІ та не зареєстрували право власності на будинок згідно діючого на той час законодавства.

Відповіддю Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 02.01.2018 № А-2481/4/09-44 підтверджується факт неможливості видачі позивачам дублікату вказаного договору, оскільки приватний нотаріус Хусточкін П.В. з 26 травня 2003 року припинив нотаріальну діяльність, документи щодо його нотаріальної діяльності передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який залишився у м Луганську, доступу до якого на цей час немає, через те що м Луганськ є тимчасово окупованою територією.

Позивачі з 2002 року проживають у спірному житловому будинку, безперервно користуються ним, несуть витрати з його утримання та сплачують за надання їм комунальних послуг. Дана обставина підтверджується довідками Військово-цивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області від 20.02.2018 №№ 365, 366, актом обстеження житлово-побутових умов від лютого 2018 року, договорами про надання послуг електро- та газопостачання, квитанціями про сплату цих послуг.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та свого інтересу в судовому порядку у спосіб, передбачений законодавством.

Відповідно до частини першої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Діючий на цей час Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004 (п. 1 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України).

Наведені норми закону свідчать, що правила набувальної давності застосовуються до відносин, які виникли з 01 січня 2001 року.

З наданих позивачами доказів вбачається, що вони з квітня 2002 року добросовісно, відкрито та безперервно користуються майном ОСОБА_3 , іншим чином захистити свої права не в змозі, тому, враховуючи, що відповідач своїх заперечень проти позову не надав, їхня вимога є обґрунтованою, яку слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , іпн. НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках за набувальною давністю право власності на житловий будинок, розташований за адерсою: АДРЕСА_3 .

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, яке може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту складення і підписання його повного тексту, але не пізніше строку завершення карантину.

Головуючий: