Єдиний унікальний номер 243/29/20
Номер провадження 22-ц/804/2435/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 243/29/20 за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автомобіліст» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автомобіліст» на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2020 року (суддя Старовецький В.І., повний текст рішення складений 02 червня 2020 року),

в с т а н о в и в :

03 січня 2020 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автомобіліст» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на балансі об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Автомобіліст » в м. Миколаївка Донецької області знаходиться квартира АДРЕСА_2 . Згідно довідки комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації міста Слов`янська Донецької області право власності на вищевказану квартиру у єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, які-небудь відомості про наявність ордера на вселення у вищезазначене житлове приміщення або договору житлового найма даного житлового приміщення у архіві Миколаївської міської ради Донецької області, а також у архіві Слов`янської міської ради Донецької області, відсутні. Копія ордера на дане житлове приміщення та копія договору житлового найма даного житлового приміщення зберігались в Державному підприємстві «Спецавтобаза» м. Миколаївка Донецької області, на балансі якого раніше знаходився багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 . Але, на теперішній час дане державне підприємство ліквідовано і не існує, а його архіви відсутні та ОСББ «Автомобіліст» не передавались. У вищевказаній квартирі АДРЕСА_3 та проживала до жовтня 2001 року відповідачка ОСОБА_1 . Але, у жовтні 2001 року ОСОБА_1 вибула з даного житлового приміщення. Вибуваючи із даної квартири, відповідачка пояснила сусідам, що переїжджає на інше постійне місце проживання у м.Горлівка Донецької області та передала ключі від вхідної двері тим же сусідам. Виїжджаючи із даного житлового приміщення, відповідачка забрала із собою усе своє особисте майно, яке на теперішній час у даній у квартирі відсутнє. З жовтня 2001 року ОСОБА_1 не проживає у даній квартирі та з даного часу ніколи не з`являлась за місцем своєї реєстрації за вищевказаною адресою. Відповідачка не сплачує платежі за комунальні послуги за адресою даної квартири, не утримує квартиру у належному санітарно-технічному стані, не проводить поточні ремонти квартири. Згідно довідки Миколаївської міської ради Донецької області будинок АДРЕСА_2 , в тому числі вищезазначена квартира, не є комунальною власністю. Визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням, необхідно для зняття її з реєстраційного обліку за місцем її реєстрації. Просив визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 .

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2020 року в задоволенні позову об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автомобіліст» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилось об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автомобіліст» та оскаржило його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення суду та постановите нове яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом ухвалено рішення з недотриманням норм матеріального та процесуального права, з не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. Судом не взято до уваги, що згідно актів обстеження встановлено, що в спірній квартирі відповідачка не проживає кілька років, особистих речей відповідачки у квартирі немає, також відповідачка має заборгованість зі сплати комунальних послуг.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачкою не надано.

Представник позивача об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автомобіліст» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачка в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що згідно протоколу № 1 від 25 липня 1997 року установчих зборів власників квартир та нежилих приміщень будинків, що розташовані за адресами: сел. Миколаївка: АДРЕСА_8, АДРЕСА_9, АДРЕСА_10 , щодо вирішення питання про створення об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, його назву, статуту та ін. постановили створити об`єднання співвласників багатоквартирних будинків та ухвалити назву об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Автомобіліст» (а.с.39-40).

Відповідно до розпорядження Слов`янської міської ради № 1205-Р від 21 серпня 1997 року зареєстровано об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Автомобіліст» (а.с.31).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Автомобіліст» зареєстровано 21 серпня1997 року (а.с.51-53).

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Статуту ОСББ «Автомобіліст», затвердженого загальними зборами ОСББ від 23 грудня 2016 року, метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав власників, отримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом (а.с.19-30).

Згідно п. 1.7 Статуту ОСББ «Автомобіліст», затвердженого розпорядженням Голови Слов`янської міської Ради № 1205-Р від 21 серпня 1997 року, до складу об`єднання входить будинок АДРЕСА_2 (а.с.9-18).

Згідно довідки виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області від 30 жовтня 2017 року до складу ОСББ «Автомобіліст» входить будинок АДРЕСА_2 (а.с.41).

Згідно картки прописки громадян форми А за адресою: АДРЕСА_6 зареєстрована ОСОБА_1 з 29 вересня 1995 року (а.с.36), що також підтверджується довідками виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області від 22 листопада 2019 року та від 03 лютого 2020 року (а.с.42, 126).

Відповідно до протоколу загальних зборів мешканців будинку АДРЕСА_7 » від 25 серпня 2019 року вирішено дати дозвіл голові ОСОБА_2 на підготовку та подачу позову до суду про позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_1 , а саме кв. АДРЕСА_3 (а.с.43).

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 17 грудня 2018 року даних щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 в бюро немає (а.с.8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області від 25 листопада 2019 року будинок АДРЕСА_2 не є комунальною власністю Миколаївської міської ради; рішення виконавчого комітету, на підставі якого надавалася квартира НОМЕР_1 в даному будинку передано на державне зберігання до архівного відділу Слов`янської міської ради; корінці ордерів та відомості щодо осіб, яким надавалася зазначена квартира у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області відсутні (а.с.46).

З акту про не проживання від 30 листопада 2019 року, складеного комісією у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є мешканцями буд. АДРЕСА_7 , вбачається, що за даною адресою в кв. НОМЕР_1 зареєстрована ОСОБА_1 , але з жовтня 2001 року остання за вказаною адресою фактично не мешкає, особисті речі відсутні, спальних місць та інших ознак проживання даної особи за вказаною адресою немає (а.с.38).

З довідки СО ПАТ «Донбасенерго» Слов`янської ТЕС від 14 листопада 2019 року вбачається, що станом на 01 листопада 2019 року за адресою: АДРЕСА_6 обліковується заборгованість зі сплати послуг за централізоване опалення у розмірі 9732,30 гривень та за централізоване постачання гарячої води у розмірі 90,16 гривень (а.с.35).

Згідно довідки КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» від 20 листопада 2019 року станом на 01 листопада 2019 року сума заборгованості за комунальні послуги перед КП «Сервіскомуненерго» за адресою: АДРЕСА_6 становить 5635,95 грн. (а.с.37).

Відповідно до довідки ОСББ «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_6 заборгованість з утримання домогосподарства та прибудинкової території станом на 01 листопада 2019 року становить 6714,24 грн. (а.с.47).

З акту про не проживання від 04 травня 2020 року, складеного комісією у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які є мешканцями буд. АДРЕСА_7 , вбачається, що за даною адресою в кв. НОМЕР_1 зареєстрована ОСОБА_1 , але з жовтня 2001 року остання за вказаною адресою фактично не мешкає, особисті речі відсутні, спальних місць та інших ознак проживання даної особи за вказаною адресою немає (а.с.119).

Відповідно до довідки ОСББ «Автомобіліст» від 04 травня 2020 року будинок АДРЕСА_7 перебуває на балансі ОСББ «Автомобіліст» (а.с.127).

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на кв. АДРЕСА_3 не зареєстровано (а.с.132).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Наявність заборгованості у відповідачки ОСОБА_1 за комунальні послуги не є підставою згідно зі статями 71, 72 ЖК Української РСР для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому що не свідчать про втрату інтересу відповідачки до спірного житла. Акт про не проживання від 04 травня 2020 року, наданий позивачем на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, підтверджує лише факт відсутності ОСОБА_1 у спірному жилому приміщенні з 2001 року, проте причини відсутності відповідачки у даному акті не зазначені, зазначений акт лише фіксує її відсутність у спірному житловому приміщенні, але не доводить факт відсутності відповідачки понад строки у житловому приміщенні без поважних причин, встановлених статтею 71 ЖК України.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Правову підставу визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою, позивач зазначив статтю 71 ЖК України.

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року).

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З обставин справи, встановлених судом першої інстанції, вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована в спірній квартирі.

Суд першої інстанції, посилаючись на акти житлової організації від 30 листопада 2019 року та 04 травня 2020 року, обґрунтовано зазначив, що акти лише фіксують відсутність відповідачки у спірному житловому приміщенні, але не доводять факт відсутності відповідачки понад строки у житловому приміщенні без поважних причин, встановлених статтею 71 ЖК України. Інших доказів, які б доводили факт відсутності відповідачки понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин, матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що факт не проживання відповідачки ОСОБА_1 в спірній квартирі з 2001 року доведений, особисті речі відповідачки відсутні, маються борги за комунальні послуги.

Проте відсутність речей відповідачки в житловому приміщенні, в якому вона зареєстрована, не є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням, на підставі статті 71 ЖК України.

Крім того, доказів на підтвердження того, що у відповідачів існує інше постійне місце проживання, окрім спірного, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка ОСОБА_1 на протязі кількох років не сплачувала комунальні платежі за квартиру, колегія суддів відхиляє, оскільки факт несплати комунальних платежів за квартиру не має наслідком позбавлення права користування нею.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність відмови у позові з підстав його недоведеності, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу, дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.

Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автомобіліст» залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2020 року

Судді І.В. Кішкіна

А.В. Гапонов

Т.В. Космачевська