№ 336/3489/19
пр. № 2/336/151/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Зарютіна П.В., за участю секретаря судового засідання Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №336/3489/19 пр. №2/336/2512/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019р. до суду звернувся ОСОБА_1 (надалі позивач) з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» (надалі відповідач) про захист прав споживача шляхом стягнення пені у розмірі 201 837,89 грн.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що 14 грудня 2015р. між ним та АТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір № SAMDNWFD500 вклад «Депозит плюс» строковий на 12 міс. (Депозит + срочный) (надалі Договір), згідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 2515 (дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) євро для розміщення на депозитному вкладі.

11 грудня 2017р. позивач звернувся до відповідача з заявою про розірвання Договору. Дана заява оформлювалась персонально менеджером банку в електронному вигляді у присутності позивача. 19 грудня 2017р. менеджер відділення підтвердив, що заява позивача від 11 грудня 2017р. є прийнятою, розглянутою та задоволеною банком, і що Договір між позивачем і відповідачем є розірваним з 18 грудня 2017р., проте у повернені коштів та виплаті відсотків за вкладом позивачу було відмовлено. Відмова відповідача стала підставою для звернення позивача до суду з позовом до банку про захист прав споживача, повернення банківського вкладу та стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором банківського вкладу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018р., залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21.03.2019р., по справі № 336/262/18, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % вартості послуг за кожен день прострочення за договором банківського вкладу від 14.12.2015р. у сумі 80 735, 20 грн. за період починаючи з 19.12.2017р. по 15.01.2018р.

Судовим рішенням по справі № 336/262/18 з відповідача не стягувалась сума депозитного вкладу та відсотки за ним, так як 08.08.2018р. відповідач самостійно поновив право позивача на повернення йому вкладу та відсотків за ним.

Оскільки відповідач самостійно поновив право позивача лише 08.08.2017р., тоді як згідно судового рішення по справі № 336/262/18 суд стягнув з відповідача на користь позивача пеню лише за період з 19.12.2017р. (дата розірвання договору з банком) по 15.01.2018р. (дата звернення з позовом до суду по справі № 336/262/18), позивач вважає, що він має право стягнути з відповідача пеню за новий період, тобто період, протягом якого цивільна справа № 336/262/18 слухалась у суді до моменту самостійної виплати відповідачем депозитних сум та відсотків за ними, тобто за період з 30.05.2018р. (дата звернення з новим позовом до суду) по 07.08.2018р. у розмірі 201 837,89 грн.

Заперечуючи проти заявлених позивачем позовних вимог в повному обсязі, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, за змістом якого посилається на ст.ст. 1,10 Закону України «Про захист прав споживачів» та просить суд застосувати Постанову Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі № 759/13827/15-ц з урахуванням прийнятої ухвали від 31.07.2018р. в частині необхідності здійснення судом вірного розрахунку пені та застосування наведеної Верховним Судом формули пені при розгляді справи та ухвалені судового рішення. Так, відповідач вважає, що 3% вартості фінансової послуги з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.02.2018р. за період з 30.05.2018р. по 07.08.2018р. становить 2078,30 грн., а не 201 837,89 грн., як то зазначає позивач, а тому просить суд відмовити позивачу у задоволені позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Представник позивача в судовому засідання не з`явилась, надала до суду заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності і достатності, заяви сторін, суд на їх підставі встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України)).

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За пунктом 10 Договору банківського вкладу, у випадку порушення вкладником чи банком умов договору порушник несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення (постанова Верховного Суду України від 13.03.2017р. по справі № 6-2128цс16).

Як встановлено судом, 14.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №SAMDNWFD500, тип вкладу «Депозит плюс», строк договору 12 місяців. На підставі договору банківського вкладу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який позивачем внесено грошові кошти в розмірі 2515 євро. Строк вкладу 366 днів до 14.12.2016 року включно.

14.12.2016 року Позивач не звертався до банку із заявою про повернення банківського вкладу, у результаті чого строк дії договору банківського вкладу №SAMDNWFD500 від 14.12.2015 року було продовжено на тих же умовах і на такий же строк, тобто ще на 366 днів до 14.12.2017 року.

11.12.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору банківського вкладу. 19.12.2017 року представник банку повідомив позивача, що даний договір є розірваним з 18.12.2017 року, проте внесені позивачем на депозит кошти в сумі 2515 євро та відсотки за ним в сумі 260,04 євро позивачу у встановлений строк повернуті не були.

Відмова відповідача стала підставою для звернення останнього до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, стягнення банківського вкладу та пені.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018р., залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21.03.2019р., по справі № 336/262/18 позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3 % вартості послуг за кожен день прострочення за договором банківського вкладу від 14.12.2015р. у сумі 80 735, 20 грн. за період починаючи з 19.12.2017р. по 15.01.2018р.

Судовим рішенням по справі № 336/262/18 з відповідача не стягувалась сума депозитного вкладу та відсотки за ним, оскільки 08.08.2018р., тобто на стадії розгляду судом справи по суті, останній самостійно поновив право позивача на повернення йому вкладу та відсотків за ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №336/262/18 від 10.10.2018р., встановлено, що відповідач користувався коштами позивача починаючи з 19.12.2017р. по 07.08.2018р. включно. Цим же рішенням з відповідача стягнуто на користь позивача пеню за період з 19.12.2017р. по 15.01.2018р. у розмірі 80 735,20 грн.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач має право стягнути з відповідача пеню за новий період починаючи з 16.01.2018р. по 07.08.2018р.

Проте, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач звернувся з новим позовом до суду 30.05.2019р., таким чином, враховуючи приписи ст. 258 ЦК України, новим розрахунковим періодом для стягнення пені є період, який починає свій відлік з 30.05.2018р. та спливає 07.08.2019р. (день, що передував дню виплати відповідачем депозитного вкладу), та становить 70 календарних днів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №336/262/18 також встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15.01.2018р. становила 96 113,28 грн.

Таким чином, пеня за новий період починаючи з 30.05.2018р. по 07.08.2018р. включно становить 201 837,89 грн., виходячи із розрахунку: 96 113,28 х 3% х 70 днів = 201 837,89 грн.

Посилання відповідача на ті обставини, що розрахунок позивача є невірним не приймаються судом до уваги, оскільки постановою Запорізького апеляційного суду від 21.03.2019р. у справі № 336/262/18 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу перевірялось правильність здійсненого позивачем розрахунку пені саме з урахуванням постанови Верховного Суду від 21.02.2018р. по цивільній справі №759/13827/15 та ухвали Верховного Суду від 31.07.2018р. по цивільній справі №759/13827/15, на яку посилається відповідач.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем хоча і повернуто суму вкладу та здійснено виплату відсотків за ним, проте відповідачем порушено строк виконання зобов`язання, і саме з цієї підстави позивач має право на виплату йому пені за прострочення виконання відповідачем зобов`язання в межах заявленої суми у розмірі 201 837,89 грн. за 70 днів прострочення, оскільки фактично відповідач здійснив повернення суми вкладу та виплату нарахованих відсотків лише 08.08.2018 року, тобто прострочивши виплату в строк понад сім місяців.

В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про стягнення пені за новий період підлягають задоволенню.

За змістом ч.2 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн., від сплати яких позивач був звільнений при пред`явленні позову до суду.

Керуючись ст. ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст.. 15, 16, 509, 525, 526, 530, 830, 1060, 1074 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, МФО 305299, ) про захист прав споживача про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором вкладу - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) пеню в розмірі 3% вартості послуги за кожен день прострочення за договором банківського вкладу від 14.12.2015 року №SAMDNWFD500 в сумі 201 837 (двісті одна тисяча вісімсот тридцять сім) грн. 89 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя Зарютін П.В.