УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року м.Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Коліщук З.М.,

при секретарі Каменській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, боржник ОСОБА_2 , -

за участю приватного виконавця Русецької О.О.,

встановив:

До Селидівського міського суду Донецької області, який розглянув справу як суд першої інстанції, надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, яка мотивована тим, що в провадженні Селидівського міського суду Донецької області знаходилася цивільна справа № 242/5196/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням суду від 12.03.2018 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 50 121 грн. 84 коп., суму моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а всього 52 121 грн. 84 коп. Постановою Донецького апеляційного суду від 10.04.2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23.04.2019 року про виправлення описки, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано та ухвалено нове стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25 469,82 грн., а з відповідача ОСОБА_2 24 652,02 грн.; в інший частині рішення суду залишено без змін.

Скаржник звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни з заявою про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа, виданого 21.06.2019 року Селидівським міським судом Донецької області, та 07.11.2019 року було відкрито виконавче провадження ВП № 60528310 з примусового виконання вказаного виконавчого документа. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», скаржник звернувся до приватного виконавця з клопотаннями, копії яких долучив до скарги, які приватним виконавцем в порушення ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» подані ним клопотання не розглянуті та по ним не надано будь-якої відповіді. На підставі викладеного просить визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця щодо не розгляду в установлені строки поданих клопотань та зобов`язати приватного виконавця розглянути подані клопотання та надати відповідь.

Скаржник у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, подану скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечувала проти поданої скарги та надала суду письмовий відзив, в якому зазначила, що під час проведення виконавчого провадження ВП № 60528310 було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_2 та направлені постанови до 23 банківських установ, але боржник не є клієнтом цих банків. Також інформація щодо заробітної плати, пенсійних виплат відсутня, платник податків з таким податковим номером на обліку в органах ДПС не перебуває, відомостей про зареєстровані за боржником земельні ділянки та сільськогосподарську техніку відсутні. Будь-яке нерухоме майно за боржником не зареєстроване, а зареєстровані тільки транспортні засоби, на які накладений арешт та вони оголошені у розшук. З відповіді Державної прикордонної служби було встановлено, що відомості про перетин державного кордону боржником ОСОБА_2 відсутні. Станом на поточну дату виконавцем продовжують проводитися виконавчі дії за виконанням рішення суду. Відповідь на заяву від 19.03.2020 року було направлено на електронну адресу представника скаржника, тому вважає подану скаргу безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.

Боржник в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дата, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, прийшов до наступного.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 березня 2018 року у цивільній справі № 242/5196/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 50 121 грн. 84 коп., суму моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а всього 52 121 грн. 84 коп.

Постановою Донецького апеляційного суду від 10.04.2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 23.04.2019 року про виправлення описки, рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано та ухвалено нове стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25 469,82 грн., а з відповідача ОСОБА_2 24 652,02 грн.; в інший частині рішення суду залишено без змін.

Рішення набрало законної сили 10 квітня 2019 року та 21 червня 2019 року на підставі даного рішення суду видано виконавчий лист.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23 вересня 2019 року виправлено описки у виконавчому листі, а саме в розділі «Суд вирішив (присудив)» зазначити про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 також моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.; в розділі «РНОКПП» зазначити вірний ідентифікаційний код боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , « НОМЕР_1 », замість невірного « НОМЕР_2 ».

На підставі заяви стягувача, тобто позивача у справі, від 30.10.2019 року, до якої було долучено оригінал виконавчого листа № 242/5196/17 від 21.06.2019 року та копія ухвали суду від 23.09.2019 року про виправлення описки у виконавчому листі, 07.11.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною було відкрито виконавче провадження ВП № 60528310 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди 24 652,02 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Постановою приватного виконавця від 11.11.2019 року було внесено виправлення помилки у процесуальному документі, а саме - в розділі «РНОКПП» зазначити вірний ідентифікаційний код боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , « НОМЕР_1 », замість невірного « НОМЕР_2 ».

Постановою приватного виконавця про арешт коштів боржника від 11.11.2019 року накладений арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах): усіх рахунках, вкладах боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Вказана постанова про арешт коштів була направлена за переліком адресатів, а саме АТ «УкрСиббанк», АТ «ОТП Банк», АТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «ПУМБ», АТ АБ «Радабанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «Райффайзен банк Аваль», АБ «Укргазбанк», АБ «Південний», АТ «А-Банк», АТ «Банк Січ», АТ «КБ «Земельний капітал», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Креді агріколь банк», АТ «Кредобанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Првекс Банк», АТ «Сбербанк», АТ «Таскомбанк», АТ «Уніеврсалбанк», АТ «АКБ «Конкорд», АТ «Піреус Банк МКБ», ПАТ «Банк Восток».

З Запиту приватного виконавця від 07.11.2019 року, адресованого Головному управління Держпроспоживслужби в Дніпропетровській області, Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Територіальному сервісному центру 1246 регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області, вбачається, що приватний виконавець просить терміново надати вичерпну інформацію про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за боржником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

З відповідей Пенсійного Фонду України від 08.11.2019 року видно, що інформацію щодо ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , не знайдено.

З відповіді Державної фіскальної служби України від 20.05.2020 року видно, що інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО за РНОКПП НОМЕР_1 відсутня.

Листами банківських установ від 14.11.2019 року (АТ «Радабанк», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 12.11.2019 року (АТ «Піреус Банк МКБ», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 14.11.2019 року (АТ «АКБ «Конкорд», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 12.11.2019 року (АТ «Сбербанк», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 13.11.2019 року (АТ «Банк Січ», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 13.11.2019 року (АТ «Креді Агріколь Банк», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 12.11.2019 року (АТ «Райффайзен Банк Аваль», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 14.11.2019 року (АТ «Кредобанк», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 11.11.2019 року (АТ «ПУМБ», АТ «Піреус Банк МКБ», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), від 26.11.2019 року (АТ «Банк Кредит Дніпро», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) повідомлено про повернення постанови про арешт коштів боржника через те, що боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , не є клієнтом банківської установи.

Листами банківських установ від 22.11.2019 року (АТ «Кредобанк», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від 19.11.2019 року (АТ «Піреус Банк МКБ», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від 19.11.2019 року (АТ «Сбербанк», АТ «Піреус Банк МКБ», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від 04.03.2020 року (АТ «УкрСиббанк», АТ «Піреус Банк МКБ», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від 02.12.2019 року (АТ «Радабанк», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), від 11.11.2019 року (АТ «Райффайзен Банк Аваль», боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), повідомлено про повернення постанови про арешт коштів боржника через те, що боржник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , не є клієнтом банківської установи.

Листом від 22.11.2019 року (АТ «КБ «ПриватБанк») повідомлено про повернення, що на рахунках боржника недостатньо коштів для виконання постанови виконавця.

Листом Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області від 15.11.2019 року повідомлено, що за боржником ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , відсутня інформація щодо реєстрації.

Постановою приватного виконавця від 21.01.2020 року внесено зміни (доповнення) до реєстраційних даних, а саме замість дати народження боржника « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зазначити « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також, в даній постанові міститься посилання на заяву стягувача ОСОБА_1 , яку отримано приватним виконавцем 17.01.2020 року,

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Із поданої скарги та долучених до неї матеріалів вбачається, що 11.01.2020 року стягувач у виконавчому провадженні звернувся до приватного виконавця з заявою, в якій зазначив, що в постановах виконавця допущені помилки в даті народження боржника та невірний РНОКПП, які просить усунути, а також відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України звернутися з мотивованим поданням до відповідного суду за місцем виконання рішення суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; звернутися до відповідних органів, установ, організацій (ПФУ, ДПС, банківських установ тощо) з приводу отримання боржником ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , доходів; здійснити перевірку наявності нерухомого чи рухомого майна у боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за відповідним реєстрами та у разі наявності такого майна звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Крім цього, 16.03.2020 року стягувач у виконавчому провадженні звернувся до приватного виконавця з заявою, в якій зазначив, що надання відповіді з приводу виконання (чи невиконання) його клопотання від 11.01.2020 року; надати інформацію про хід виконавчого провадження, накласти штраф на боржника за ухилення від виконання рішення суду та здійснити інші заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», пов`язані з примусовим виконанням вказаного рішення суду.

Листом приватного виконавця від 21.05.2020 року, тобто вже після відкриття провадження по скарзі, скаржнику надана відповідь, яка направлена на адресу представника (згідно скриншоту знімку екрану 10.07.2020 року о 11.10), в якій зазначено, що під час проведення виконавчого провадження ВП № 60528310 було накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_2 та направлені постанови до 23 банківських установ, але боржник не є клієнтом цих банків. Також інформація щодо заробітної плати, пенсійних виплат відсутня, платник податків з таким податковим номером на обліку в органах ДПС не перебуває, відомостей про зареєстровані за боржником земельні ділянки та сільськогосподарську техніку відсутні. Будь-яке нерухоме майно за боржником не зареєстроване, а зареєстровані тільки транспортні засоби, на які накладений арешт та вони оголошені у розшук. З відповіді Державної прикордонної служби було встановлено, що відомості про перетин державного кордону боржником ОСОБА_2 відсутні. Станом на поточну дату виконавцем продовжують проводитися виконавчі дії за виконанням рішення суду. Підстав для накладення штрафу не вбачається. Після закінчення карантинних заходів на території України буде здійснений виїзд на місцем проживання боржника.

В постанові ВС від 09.10.2019 року № 910/22693/13 зроблено правовий висновок, що права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій спрямованих на надсилання документів у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку та положеннями чинного законодавства не передбачено обов`язку сторони виконавчого провадження відстежувати самостійно стан виконавчого провадження, зокрема, за допомогою Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Отже, відсутність доказів направлення приватним виконавцем постанов свідчить про порушення прав сторін бути обізнаним про хід виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню їх прав та охоронюваних законом інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказів безпосереднього направлення відповіді про розгляд поданих клопотань матеріали скарги не містять, а надана приватним виконавцем копія відповіді за клопотаннями не може бути в повній мірі відповідати належності, оскільки вона надана вже під час провадження за скаргою в суті (тобто на час звернення до суду було порушене право скаржника) та сама відповідь стосується не всіх ініційованих у клопотанні питань.

Також, суд звертає увагу приватного виконавця, що на час відкриття виконавчого провадження (07.11.2019) була разом з заявою направлена копія ухвали суду від 23.09.2019 року про виправлення описок у виконавчому листі, на вказане звертав увагу стягувач у своїх клопотаннях та просив безпосередньо здійснити відповідні заходи з урахуванням виправлених описок, але виконавчі дії в більшій частині здійснювалися за невірними даними боржника, що в свою чергу поза розумним сумнівом не може вважатися належним розглядом поданих стягувачем клопотань.

Крім цього, судом звертається увага, що відповідь на клопотання стягувача надана тільки в другій половині травня 2020 року, тобто більше ніж через 4 та 2 місяці відповідно після їх отримання, що з урахуванням засад виконавчого провадження, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», здійснено з порушенням очікуваності стягувача на їх своєчасний розгляд та відсутності належного повідомлення про такий розгляд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження») та розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (п.3ч.2 вказаної статті), направленим на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення аби виконати таке судове рішення.

На підставі викладеного та беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази, які надані сторонами, суд вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню визнання дій виконавця неправомірними, оскільки стягувачем будь-яких доповнень щодо оскарження відповіді від 21.05.2020 року не заявлено, а тому це перешкоджає вийти за межі поданої скарги.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись статями 18, 259, 260, 261, 447, 451, 452 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, боржник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо не розгляду в установлені законом строки клопотання стягувача ОСОБА_1 від 11.01.2020 року та від 16.03.2020 року, подані в рамках виконавчого провадження ВП № 60528310.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через суд, який постановив ухвалу, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10 серпня 2020 року.

Суддя З.М. Коліщук