Справа № 673/487/20
Провадження № 4-с/673/2/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Ягодіна Т.В.,

за участю секретаря судових засідань Ясінської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович,

про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,

в с т а н о в и в:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із означеною скаргою до суду, вказавши, що згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 13.03.2006 року з нього стягнуто на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки заборгованість в розмірі 130166,32 грн. та 1239,81 грн. судового збору. 12 травня 2006 року на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист №2-67/2006 р.. В той же час стягувач Хмельницька ощадна кредитна спілка звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М. із заявою про примусове виконання виконавчого листа лише 13.12.2019 року, тобто з пропуском встановленого строку. Незважаючи на це, 24.02.2020 року приватним виконавцем Лабчуком Р.М. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №60885082, згідно якої з доходів скаржника на місцем його роботи відраховуються 22% до виплати загальної суми боргу, в яку також включені витрати виконавчого провадження, що в загальному складає 144896,74 грн.. При цьому, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» копію постанови про відкриття виконавчого провадження скаржнику у встановленому порядку направлено не було, як і будь-яких інших документів, що свідчили б про відкриття відносно нього виконавчого провадження, про яке він дізнався лише 27.02.2020 року, після отримання вищевказаної постанови по пошті. Після чого помилково з даною скаргою звернувся до адміністративного суду, у зв`язку з чим просив поновити строк для звернення до суду з данною скаргою.

В судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Приватний виконавець Лабчук Р.М. в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши скаргу та матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Чинне законодавство України передбачає широке коло можливостей впливу на хід виконавчого провадження, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Однією із гарантій дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця у межах виконавчого провадження.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців визначено як Законом України «Про виконавче провадження», так і відповідними положеннями процесуальних кодексів, які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження.

Так, відповідно до ч.1,2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналогічні положення містить ст. 447 ЦПК України, за змістом якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом, 13 березня 2006 року Деражнянським районним судом Хмельницької області ухвалене рішення у цивільній справі №2-67/2006 р., згідно з яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки заборгованість у розмірі 130166,32 грн. та 1239,81 грн. судового збору.

12.05.2006 року на виконання рішення судом видано виконавчий лист №2-67/2006 р, боржником за яким є скаржник ОСОБА_2 ..

Згідно з постановою приватного виконавця Лабчука Р.М. від 16.12.2019 року на підставі заяви представника Хмельницької ощадної кредитної спілки Персіянової Н.С. від 11.12.2019 року відкрито виконавче провадження №60885082 з примусового виконання означеного виконавчого листа.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що для пред`явлення такого виконавчого листа до виконання було встановлено згідно ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» термін у три роки, проте виконавче провадження щодо його виконання було відкрите державним виконавцем після збігу встановленого строку, а тому такі дії державного виконавця є протиправними і прийнята ним постанова підлягає скасуванню.

Крім того, скаржник вказує на те, що приватним виконавцем при здійсненні виконавчих дій не було дотримано вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», що регламентують порядок дій виконавця, оскільки останній не повідомив ОСОБА_2 про відкриття відносно нього виконавчого провадження та не надіслав йому документи виконавчого провадження.

Вирішуючи обґрунтованість таких його доводів, судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (в редакції Закону від 14.04.2006 року, чинній на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років;

3) посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців;

4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

В силу положень ст. 23 цього Закону строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається, зокрема, пред`явленням виконавчого листа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно відміток державного виконавця, які містить означений вище виконавчий лист 30.12.2010 року повертався стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV та 22.11.2011 року, 29.05.2014 року і 28.09.2015 року на підставі п.2 ч.1 ст. 47 вказаного Закону.

Крім того, як вбачається з виконавчого листа, державним виконавцем 30.12.2016 року його було повернуто стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІ від 02.06.2016 року.

За таких обставин, суд констатує переривання строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідно винесення приватним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження в межах визначеного законом строку.

При цьому, судом також враховується, що 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України №1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 цього Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З огляду на наведене, суд вважає, що приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження згідно з вимогами закону, оскаржувана постанова винесена в ході такого виконавчого провадження, тому доводи скаржника щодо неправомірності дій державного виконавця під час прийняття останньої є необґрунтованими, а підстави для її скасування відсутні.

Решта доводів скарги ОСОБА_2 також не слугують підставами для скасування оскаржуваної постанови.

Зокрема, скаржник вказує на те, що приватний виконавець всупереч положенням ст.ст.26, 28, 48 ЗУ «Про виконавче провадження» не вжив заходів щодо перевірки майнового стану боржника, наявності коштів на рахунках для покриття належних до стягнення сум.

Натомість, зазначене спростовується матеріалами виконавчого провадження №60885082, з якого вбачається, що оскаржуваній постанові передували ряд вчинених виконавцем дій з метою виконання рішення суду.

Так, згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 23.12.2019 року на запит приватного виконавця №70683664 від 22.12.2019 року щодо осіб-боржників, які отримують пенсії, відносно ОСОБА_2 така інформація відсутня.

Також, 22.12.2019 року приватним виконавцем отримано відповідь на запит щодо наявних на ім`я ОСОБА_2 банківських рахунків.

24.02.2020 року виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на майно боржника, якою постановлено звернути стягнення на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , в тому числі грошові кошти.

24.02.2020 року виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 , та направлено означену постанову до банків ПУМБ та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для виконання разом із запитом щодо надання інформації про залишки коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника.

Однак, згідно наданих вказаними банками відповідей на запит приватного виконавця, вбачається, що коштів на рахунках, відкритих у вказаних банках на ім`я ОСОБА_2 недостатньо для виконання постанови про арешт коштів.

Крім того, як вбачається судом з інформаційної довідки №211968583, сформованої приватним виконавцем Лабчуком Р.М. на підставі виконавчого провадження №60885082, відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень стосовно ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек відсутні.

Зазначене вище свідчить про те, що приватним виконавцем Лабчуком Р.М. до винесення оскаржуваної постанови в межах виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 вживалися належні заходи, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», з метою встановлення відомостей щодо належного боржнику майна та коштів.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку скаржник посилається на те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження №60885082 разом з документами означеного виконавчого провадження не були йому направлені приватним виконавцем Лабчуком Р.М. у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З`ясовуючи обґрунтованість таких його доводів, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Порядок надсилання документів виконавчого провадження передбачений статтею 28 Закону №1404-VІІ, згідно з частиною першою якої копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Разом із цим, матеріали справи не містять достатніх та об`єктивних доказів про те, що приватний виконавець надсилав Волошину О.В ОСОБА_3 як боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, копію постанови про відкриття виконавчого провадження №60885082 від 16.12.2019 року у відповідності з вищезазначеними вимогами законодавства.

Так, із наявного в матеріалах виконавчого провадження супровідного листа, складеного приватним виконавцем Лабчуком Р.М. за №1176 від 24.02.2020 року вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_2 та на адресу Вовковинецького комунального підприємства «КОМУНСЕРВІС», де працює останній, було направлено для відома та виконання постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №60885082 від 24.02.2020 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №2-67/2006 р. від 12.05.2006 року.

Вказане свідчить про те, що поштову кореспонденцію приватним виконавцем Лабчуком Р.М. було надіслано на адресу ОСОБА_2 лише 24.02.2020 року.

Згідно ухвали судді Хмельницького окружного адміністративного суду 13.03.2020 року, ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження за його позовом до приватного виконавця Лабчука Р.М. про визнання незаконною та скасування постанови.

За таких обставин, зазначені ОСОБА_2 причини пропуску строку звернення до суду із даною скаргою суд вважає поважними, а тому такий підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 258-260, 450, 451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Лабчука Романа Михайловича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24.02.2020 року.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Лабчука Романа Михайловича від 24.02.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену у виконавчому провадженні №60885082.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. В. Ягодіна