КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 824/54/20

Номер провадження № 22-вк/824/79/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Махлай Л.Д. при секретарі Синявському Д.В.

учасники справи

заявник Відкрите акціонерне товариство «Гродно Азот»

боржник Товариство з обмеженою відповідальністю

«Українська агропромислова група»

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Відкритого акціонерного товариства «Гродно Азот» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного арбітражного суду при Білоруській торгово-промисловій палаті від 28 червня 2018 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Гродно Азот» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова група» про стягнення штрафу,

в с т а н о в и в :

20.03.2020 ВАТ «Гродно Азот» звернулося до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного арбітражного суду при Білоруській торгово-промисловій палаті (далі - МАС при БілТПП) від 28.06.2018.

В обґрунтування заяви зазначало, що 28.06.2018 МАС при БілТПП ухвалено рішення у справі № 1697/91-17 за позовом ВАТ «Гродно Азот» до ТОВ «Українська агропромислова група», за яким з ТОВ «Українська агропромислова група» на користь ВАТ «Гродно Азот» стягнуто штраф у сумі 4 680 євро та 840 євро витрат по сплаті арбітражного збору.

Правовою підставою для розгляду справи в МАС при БілТПП є положення контракту № 804-00203832/4-15-407 від 18.12.2015, пункт 7 (далі - Контракт).

Питання про визнання та виконання рішення міжнародного арбітражу заявник просив вирішити відповідно до Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про визнання і приведення у виконання іноземних арбітражних рішень», укладеної в м. Нью-Йорк від 10.06.1958, ст. 474-479 ЦПК України та видати виконавчий лист.

У судовому засіданні представник заявника Ананійчук О.А. підтримав заяву з підстав, наведених у ній, та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ «Українська агропромислова група» Грищенко О.М. просив відмовити у задоволенні заяви посилаючись на те, що визнання та виконання арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У письмових запереченнях директор ТОВ «Українська агропромислова група» Трюхан В.М. також просив відмовити у задоволенні заяви посилаючись на те, що у арбітражному рішенні не зазначено код боржника та вказано адресу боржника: бульвар Лесі Українки, 19 оф.172, м. Київ, тоді як юридична адреса ТОВ «Українська агропромислова група» - бульвар Лесі Українки, 19, м. Київ.

Представник ТОВ «Українська агропромислова група» при розгляді заяви також підтримав зазначені письмові заперечення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Заявником надано нотаріально посвідчену копію рішення МАС при БілТПП від 28.06.2018, згідно з яким стягнуто з ТОВ «Українська агропромислова група» на користь ВАТ «Гродно Азот» 4 680 євро штрафу та 840 євро арбітражного збору. Термін для добровільного виконання рішення 5 днів з моменту його отримання відповідачем.

Рішення прийнято у складі арбітра - голови Ботяна О.М., арбітрів Функа Я.Й. та Бабкіної О.В.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях, у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших - органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» Арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу IX ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражі в Україні надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

У відповідності до ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором; згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати чи законним, є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Крім того, визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958 (Нью-Йорк) (далі-Конвенція); яка набрала чинності для України з 08.01.1961, та членами якої є Швейцарія та Сполучене Королівство Велика Британія.

Нью-Йоркська Конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов'язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 Конвенції, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: а) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

ВАТ «Гродно Азот» звернулося із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення МАС при БілТПП від 28.06.2018 у межах встановленого законом строку.

Заявником до заяви долучено документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції, що узгоджуються з положеннями ст. 476 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а саме: нотаріально завірена копія арбітражного рішення МАС при БілТПП від 28.06.2018; нотаріально завірена копія арбітражної угоди (Контракту № 804-00203832/4-15-407, укладеного 18.12.2015 між ВАТ «Гродно Азот» та ТОВ «Українська агропромислова група», офіційні переклади вищевказаних документів на українську мову та документи, які підтверджують факт повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи та направлення йому позовної заяви разом з додатками та направлення рішення МАС при БілТПП від 28.06.2018.

На час звернення до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного арбітражу рішення МАС при БілТПП від 28.06.2018 у справі № 1697/91-17 вступило в законну силу, було остаточним для сторін. ТОВ «Українська агропромислова група» було належним чином сповіщено про арбітражний розгляд, свій відзив на позовну заяву не надавало. Контракт, який містить арбітражне застереження недійсним не визнавався та рішення винесено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного арбітражного суду при Білоруській торгово-промисловій палаті від 28.06.2018 по справі № 1697/91-17.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958, презюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Перелік підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначено у ст. 478 ЦПК України, у ст. 5 Конвенції та у ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Згідно зі ст. 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; ґ) або рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: а) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або с) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: а) об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Стаття 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» також передбачає, що у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що: - одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або - сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або - рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або - склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або - рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: - об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або - визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

За змістом даних норм тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

ТОВ «Українська агропромислова група» заперечуючи проти задоволення заяви не посилається на підстави відмови, які викладені у ст. 5 Конвенції, 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» чи ст. 478 ЦПК України. А вказуючи у судовому засіданні на те, що задоволення заяви суперечить публічному порядку України представник будь - яких обґрунтувань щодо таких доводів не навів та на докази не посилався.

Не зазначення у арбітражному рішенні ідентифікаційного коду відповідача за правилами вищезазначених норм не може бути підставою для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідач не заперечує, що контракт з ВАТ «Гродно Азот» укладено ними. У контракті зазначено адресу ТОВ «Українська агропромислова група» - бульвар Лесі Українки, 19, м. Київ та адресу для кореспонденції - бульвар Лесі Українки, 19, оф. 172 м. Київ. Саме за адресою для кореспонденції відповідач отримував повідомлення про розгляд справи та арбітражне рішення. Контракт, як і заперечення щодо заяви, підписані однією і тією ж особою - директором Трюхан В.М. Відтак доводи ТОВ «Українська агропромислова група» про те, що арбітражне рішення ухвалено відносно боржника, якого не можна ідентифікувати та ототожнити з їх товариством є надуманими та ці доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви.

За вказаних обставин заява підлягає задоволенню.

Разом з тим суд не вбачає підстав вносити до виконавчого листа будь - які зміни, про які не йдеться у арбітражному рішенні.

Оскільки за результатами розгляду заяву задоволено, судових збір за подачу заяви підлягає стягненню з боржника на користь заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 474-479 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву Відкритого акціонерного товариства «Гродно Азот» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного арбітражного суду при Білоруській торгово-промисловій палаті від 28 червня 2018 року у справі 1697/91-17- задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного арбітражного суду при Білоруській торгово-промисловій палаті від 28 червня 2018 року у справі 1697/91-17 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Гродно Азот» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова група» про стягнення штрафу.

Видати виконавчий лист про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова група» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 19, оф. 172, 01133, м. Київ, Україна) на користь Відкритого акціонерного товариства «Гродно Азот» (ОКПО 00203832, УПН 500036524 місцезнаходження: проспект Космонавтів, 100, 230013, м. Гродно, Республіка Білорусь) штрафу на суму 4 680 євро та 840 євро в якості відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 5 520 євро.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська агропромислова група» на користь Відкритого акціонерного товариства «Гродно Азот» судовий збір у сумі 1 051 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 05.08.2020.

Суддя: Л.Д. Махлай