Справа № 333/5081/19
Провадження № 2/333/313/20
13 січня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Михайлової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про відшкодування збитків, -
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2019 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Козаренко Є.В. в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про дату та місце судового розгляду, але через канцелярію суду представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про дату та місце судового розгляду, відзив на позов не надала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надала.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 , виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї (а.с. 4).
06 травня 2019 року між ОСОБА_5 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 укладено договір про виконання робіт з розробки проекту, виготовлення та встановлення меблів (а.с. 5-7).
Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов`язується у строки, встановлені цим договором, за завданням замовника виконати комплекс робіт із виготовлення та встановлення в приміщенні замовника меблів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи, за умови виконання всіх умов , норм та домовленостей згідно договору.
Відповідно до п. 3.2. Договору термін виконання робіт - 24.06.2019 року - 26.06.2019 року.
В порушення вимог п. 3.2. Договору ФОП ОСОБА_4 не виконала роботи у встановлений строк 24-26.06.2019 року.
12.07.2019 року ФОП ОСОБА_6 повідомила про згоду із розірванням Договору та повернення коштів (а.с. 9).
Відповідно до ст. 65 СК України при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжа в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договорів, використане в інтересах сім`ї.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до п. 6.3. Договору у разі порушення виконавцем остаточного терміну виконання робіт більш ніж на два дні з причин, не вказаних в п. 3.3 Договору, виконавець повертає замовнику грошові кошти у розмірі 0,1 % від вартості Договору за кожен день затримки.
Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих по греб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором, зокрема розірвання договору та відшкодування збитків.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмови тися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати зокрема відшкодування збитків.
Відповідач не надав доказів поважності причин невиконання та прострочення виконання договору, і таких доказів матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.
21.08.2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договори №№ 199.5.5537.210819 та 200.5.5537.210819 про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Козаренком Є.В. (а.с.19,20).
22.08.2019 року ОСОБА_1 сплатив гонорар адвокату Козаренку Є.В. у розмірі 2500,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 448494673 від 22.08.2019 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів (а.с.10).
Окрім того, відповідно до ст. 140 ЦПК України особа має право на компенсацію витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
На підставі цього, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню комісія за сплату судового збору у розмірі 15,68 грн., поштові витрати у розмірі 38,23 грн., витрати на отримання витягу з ЄРЮОФОП у розмірі 70,00 грн., комісія за отримання витягу з ЄРЮОФОП у розмірі 3,00 грн.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Керуючись ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 279-289, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про відшкодування збитків - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається через Комунарський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 23 січня 2020 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В.Михайлова