Ухвала

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 750/10625/19

провадження № 61-9775ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу Чернігівської міської ради на постанову Чернігівської апеляційного суду від 25 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просили визнати за ними право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 21 лютого 2005 року рішенням № 20 було видано позивачам ордер на жиле приміщення на право зайняття вказаного жилого приміщення. Усі члени родини були зареєстровані і постійно мешкали у спірній квартирі, а згодом до родини переїхав на постійне мешкання батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який також зареєструвався у квартирі. Квартира надавалась військовослужбовцю ОСОБА_1 та членам його сім`ї згідно Закону України «Про статус суддів». ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 20 листопада 2006 року як військовослужбовець був переведений для подальшого проходження служби до військового місцевого суду Харківського гарнізону до міста Харків у зв`язку з ліквідацією військового місцевого суду Чернігівського гарнізону, а в подальшому переведений на роботу судді Апеляційного суду Харківської області. Місцем реєстрації позивачів у м. Харкові є адреса місця розташування апеляційного суду, тому з часу переїзду вони вимушені винаймати житло. У спірній залишився зареєстрованим лише ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначали, що не втратили інтересу до спірного майна, мають намір ним користуватись, іншого житла у власності не мають.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спірна квартира відноситься до державного житлового фонду. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя не набув права власності на зазначену квартиру, із заявами про вселення членів сім`ї або будь-яких інших осіб у квартиру до житлово-експлуатаційної організації не звертався. Позивачі добровільно вибули на постійне місце проживання, а тому втратили право користування нею. Доводи позивачів про те, що спірна квартира є їх єдиним житлом не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки спірну квартиру позивачі залишили добровільно, фактично тривалий час в ній не проживали, а єдиним мешканцем і квартиронаймачем був ОСОБА_4

Постановою Чернігівської апеляційного суду від 25 березня 2020 року рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 грудня 2019 року скасовано. Позовні вимоги задоволено. Визнати право користування квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вирішено питання судових витрат.

Постанова суду мотивована тим, що позивачі мають право на визнання за ними права користування зазначеною квартирою і саме обраний ними спосіб захисту порушених прав є ефективним, не заборонений законом, оскільки іншим шляхом вони не можуть захистити свої права. При цьому користування сім`єю ОСОБА_1 спірною квартирою не порушує прав та інтересів інших осіб, оскільки вказана квартира від самого початку надавалась саме цій сім`ї для постійного проживання і подальший зв`язок з якою не припинявся та розумівся як постійне місце для проживання сім`ї.

01 липня 2020 року Чернігівська міська рада звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернігівської апеляційного суду від 25 березня 2020 року в зазначеній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

28 липня 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

В касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в ухвалах Верховного Суду України від 09 липня 2008 року у справі № 6-3176св10, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року у справі № 750/4075/15-ц.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Деснянського районного суду міста Чернігова цивільну справу № 750/10625/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 08 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська