ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/859/18 Номер провадження 22-ц/814/1382/20Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів: Лобова О.А., Дорош А.І.,

секретар: Ачкасова О.Н.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 26.05.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу двигуна моделі Dotaх-912-VLS та комплектуючих деталей на літак моделі «ВИС 5М», факт передачі яких підтверджується розпискою, що була надана ОСОБА_2 26.05.2015 року. Відповідно до розписки від 26.05.2015 р. ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв двигун та комплектуючі деталі. В свою чергу, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти у розмірі еквівалентному 20 000 доларам США. 11.02.2016 року ОСОБА_1 була надана розписка ОСОБА_3 , в якій було зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язується передати до 30.06.2016 року суму еквівалентну 32 500 доларам США за умови передання ОСОБА_2 формуляру на двигун та гвинт, а також інших документів, необхідних для реєстрації літака, які не були передані за договором купівлі-продажу двигуна та комплектуючих деталей від 26.05.2015 року.

Впродовж 2015-2017 років позивач регулярно вів усні переговори зі ОСОБА_2 з приводу виконання відповідачем зобов`язання щодо передачі необхідних документів за договором купівлі-продажу, в ході яких останньому неодноразово ставилася вимога про передачу відповідних документів. 13.12.2017 року ОСОБА_1 було направлено письмову вимогу до ОСОБА_2 , відповідачем було особисто отримано дану вимогу 08.01.2018 року. Однак зазначені в розписці від 11.02.2016 року документи так і не були передані ОСОБА_1 . Позивачем неодноразово направлялися на адресу ОСОБА_2 повідомлення про відмову від договору купівлі-продажу від 26.05.2015 року. Позивач вважає, що договір купівлі-продажу від 26.05.2015 року було розірвано шляхом односторонньої відмови ОСОБА_1 від договору, а тому у відповідача виник обов`язок повернути грошові кошти у повному розмірі з моменту розірвання договору купівлі-продажу двигуна та комплектуючих деталей на літак укладеного сторонами 26.05.2015 року.

Оскільки з 11.02.2016 року відповідач користується чужими грошовими коштами без належної правової підстави, загальна сума заборгованості, на день звернення з позовом до суду складає 750 936, 32 грн., із яких: 521 785,58 грн. - основна сума боргу; 45 331,02 грн. - 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України; 183 819,72 грн. - інфляційне збільшення суми боргу.

ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі, що складає 750 936,32 грн., а також судові витрати понесені позивачем при зверненні з позовом до суду.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовлено.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що договір купівлі-продажу від 26.05.2015 року вважається розірваним покупцем в односторонньому порядку, що є підставою для застосування положень ст.ст. 662, 666, 693, 1212 ЦК України, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та повернення авансового платежу.

Також скаржник вважає, що не може бути прийняте до уваги рішення Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 року, яким спір між сторонами уже вирішувався у судовому порядку, оскільки дане рішення стосується тільки невиконання грошового зобов`язання ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 32 000 доларів США, обставини відмови ОСОБА_1 від договору купівлі-продажу літака не досліджувались.

Позивач зазначає, що після розірвання договору в односторонньому порядку між сторонами існували уже позадоговірні відносини, що пов`язані з поверненням відповідачем позивачу грошових коштів, які регулюються положеннями ст. 1212 ЦК України.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Огієнко Б.С. подав відзив на апеляцйну скаргу, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, а рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року залишити без змін. У відзиві представник відповідача посилається на порушення ОСОБА_1 строків на апеляційне оскарження рішення районного суду. Також звертає увагу на набрання законної сили іншим судовим рішенням у цивільній справі між сторонами, яким підтверджено наявність своєчасно невиконаного грошового зобов`язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 за розпискою від 11.02.2016 року. Адвокат Огієнко Б.С. вважає твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо непередачі ОСОБА_2 формуляра на двигун та паспорту на гвинт, такими, що не відповідають дійсності, що вбачається із листа Департаменту льотної придатності Державної авіаційної служби України від 25.10.2018 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Cудом першої інстанції встановлено, що 26.05.2015 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 в усній формі було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач продав та передав у користування позивачу самозбудований легкомоторний літак аматорської конструкції «ВИС-5М» з можливістю покупцю подальшого оформлення права власності на цей літак на своє ім`я, а позивач сплативши аванс у розмірі 20000,00 доларів США, зобов`язувався сплатити залишок суми в розмірі 32500,00 доларів США у найкоротший термін. Загальна сума вартості літака «ВИС-5М» за домовленістю між сторонами складала 52500,00 доларів США. На підтвердження того, що відповідач отримав кошти від позивача в розмірі 20000,00 доларів США, ОСОБА_2 була складена розписка від 26.05.2015 року (а.с.5).

11.02.2016 позивачем на ім`я відповідача була складена розписка, відповідно до умов якої, ОСОБА_1 підтвердив, що він винен відповідачу борг в сумі 32500 доларів США за проданий йому літак «ВИС-5М», який він зобов`язувався сплатити до 30.03.2016 року, а в свою чергу відповідач зобов`язувався передати позивачу формуляр на двигун і гвинт для реєстрації літака. В разі невиплати обумовленої суми до вказаного строку, позивач зобов`язувався сплачувати відповідачу щомісячно 500 доларів США. (а.с.6-7).

З долучених до справи матеріалів вбачається, що спір між сторонами стосовно укладеного договору вже вирішувався в судовому порядку. Так, у березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та штрафу, посилаючись на те, що за умовами договору купівлі-продажу літака аматорської конструкції «ВИС-5м», з ціною 52 500 доларів США, ОСОБА_1 сплатив йому 20 000 доларів США, решту коштів не виплатив, при цьому літак залишився у ОСОБА_1 . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та штрафу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 32500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 03.03.2017 складає 880425 грн., три відсотки річних в розмірі 24404 грн. 36 коп., та судові витрати в розмірі 8000 грн. (а.с.51). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.12.2017 вищезазначене рішення залишено без змін. (а.с.52). Постановою Верховного суду від 03.09.2018 рішення Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2017 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05.12.2017 залишено без змін (а.с.155-161).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та штрафу встановлено наступне.

26 травня 2015 року між сторонами був укладений в усній формі договір купівлі-продажу самозбудованого легкомоторного літака аматорської конструкції «ВИС-5M», вартість якого за домовленістю сторін визначена у 52 500 доларів США.

Вказані обставини підтверджуються власноручно написаною ОСОБА_1 розпискою від 11 лютого 2016 року, згідно з якою останній засвідчив, що має до 30 березня 2016 року повернути ОСОБА_2 суму коштів еквівалентну 32 500 доларів США за проданий йому літак моделі «ВИС-5М» і вказана сума є остаточною, оскільки раніше ним було сплачено аванс у сумі еквівалентній 20 тис. дол. США. Загальна вартість літака становить 52 500 доларів США.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Згідно частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з частиною першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Одностороння відмова від правочину договором не передбачена.

Розпискою від 26.05.2015 наданою відповідачем ОСОБА_5 , останній підтвердив внесення ОСОБА_1 платежу за договором купівлі-продажу. Предметом договору є - самозбудований легкомоторноий літак аматорської конструкції «ВИС-5м», який отримав позивач. Оскільки ОСОБА_1 не передав остаточну суму за проданий йому літак, то відповідач - не передав йому документи необхідні для реєстрації літака, а саме: формуляр на двигун і гвинт.

Отже, в розглядуваному випадку, позивач вимагає повернення платежу, за договором, який сам належно та своєчасно не виконав, оскільки не передав відповідачу обумовлену суму, що підтверджується відповідними судовими рішеннями.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення коштів за договором купівлі-продажу.

Доводи апеляційної скарги про те, що зобов`язання за договром купівлі-продажу припинені і він є розірваним є безпідставними, оскільки одностороння відмова від договору у спірному правочині сторін передбачена не була, інших обгрунтованих підстав для його розірвання позивачем наведено не було.

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С ТА Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов