Справа № 504/3425/19
Номер провадження 2/504/1062/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Жовтана П.В.

секретаря судового засідання Сокурцової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Доброслав в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Садового товариства «Світанок» про припинення права користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Садового товариства «Світанок» про припинення права користування земельною ділянкою.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на наступне.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Одеській області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності в на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області по АДРЕСА_1 (земельна ділянка № НОМЕР_1 ) СТ «Світанок» (за межами населених пунктів).

На дане клопотання він отримав відповідь № 97-15-0220-73/170-19 від 15.01.2019 року, згідно з якою Головне управління Держгеокадастру в Одеській області інформувало, що згідно інформації, наявної у Головному управлінні, бажана земельна ділянка перебуває у користуванні Відділу морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б № 031828, для організації колективних садів, площею 0,0600 га, у зв`язку з чим йому було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

На даний час Відділ морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не значиться, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вимогами про припинення права користування землею.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Редванська Н.В., будучи належним чином повідомленими не з`явилися, однак представник позивача-адвокат Редванська Н.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Юрченко Ю.В., будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений своєчасно належним чином, однак надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області Меркушова О.О., будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена своєчасно належним чином, однак надала заяву про розгляд справи без її участі. З позовом не згодні в частині визначення їх відповідачем по справі, оскільки земельну ділянку розташовано за межами населеного пункту. В іншій частині позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Рубченко О.В., будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена своєчасно належним чином, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, раніше надані письмові пояснення підтримує.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги - Садового товариства «Світанок» Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, однак голова садового товариства Мунтян В.Д. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі протоколу загальних зборів СТ «Світанок» №1 від 04.02.2012 року ОСОБА_1 був прийнятий до членів садового товариства та за ним закріплена земельна ділянка площею 0,06 га на території АДРЕСА_1 (а.с. 18).

07.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Одеській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності в на території АДРЕСА_1 .

Згідно із листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № К- 11547/0-5986/6-17 від 04.07.2017 року позивач отримав відповідь, згідно з якою у складі матеріалів, долучених до клопотання відсутнє погодження користувача щодо вилучення земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, а бажана земельна ділянка перебуває у користуванні Відділу морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка на підставі державного акту на право постійного користування землею серії Б № 031828, для організації колективних садів, площею 0,0600 га, у зв`язку з чим Головне управління відмовило у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.22).

Підставою для відмови стала наявність вищезазначеного державного акту, який перешкоджає органу державної влади - Головному управлінню реалізувати свої повноваження.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді встановлено, що Рішенням Комінтернівської райради народних депутатів Одеської області №221/1 від 20.07.1989 року було зареєстровано Положення про Раду садових товариств масиву «Світанок», а також зареєстроване Садове товариство «Дельфін» та його Статут Відділу морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка (а.с.7). Наразі, СТ «Дельфін» входить до складу СТ «Світанок», розташованого на території Красносільської сільської ради, Лиманського району Одеської області.

В 1989 році Відділ морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка в Комінтернівській райраді народних депутатів отримав державний акт Б № 031828 на право постійного користування землею серії, для організації колективних садів, площею 2.1 га. (а.с.8-15)

На момент видачі державного акту на право користування землею серії Б № 031828 від 1989 року діяв Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970 року в редакції від 24.12.1987 року.

Статтею 13 Кодексу визначалось, що земля в Українській РСР надається в користування: колгоспам, радгоспам, іншим сільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; промисловим, транспортним, іншим несільськогосподарським державним, кооперативним, громадським підприємствам, організаціям і установам; громадянам СРСР.

У випадках, передбачених законодавством СРСР, земля може надаватися в користування і іншим організаціям та особам.

Порядок надання земель у користування закріплено статтею 16 цього ж Кодексу, згідно якої, надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення.

Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Статтею 21 Кодексу визначено, що видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів.

Таким чином, передача землі Відділу морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка для ведення колективного садівництва відбулася відповідно до ст.ст.51, 134 Земельного кодексу УРСР 1970 року, діючого на час виниклих відносин, який передбачав тільки державну форму власності на землю.

Пунктом 3 ст. 35 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року в редакції від 24.12.1987 року, визначено підстави припинення права користування землею. Право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі ліквідації підприємства, організації або установи.

Згідно інформацій з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит станом на жовтень 2019 року найменування юридичної особи Відділ морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів не знайдено.

Відповідно до ч.4 ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст.346 ЦК України припинення юридичної особи чи смерть власника є підставою для припинення права власності.

Як вбачається з матеріалів справи заходів, спрямованих на приведення земельних відносин у відповідність до вимог чинного законодавства, вжито не було.

Отже, наявний державний акт на право користування землею, виданий Відділу морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка, що ліквідовано, є формальним та не породжує правових наслідків, створює перешкоди в реалізації права позивача на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для садівництва.

Обґрунтовуючи даний висновок, суд також виходить з наступного.

Згідно ст.ст.22,23 Земельного Кодексу (в ред. від 2001 року), набуття права власності і права користування земельною ділянкою, виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчувало це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, що видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Як було визначено у п.5 постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», зі змінами і доповненнями згідно Закону України №3180-ХІІ від 05.05.1993р., громадяни, підприємства, установи, організації, які мають в користуванні земельні ділянки, що надані їм довведення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними в установленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Таким чином, державний акт на право користування землею серії Б №031828, виданий у 1989 році Відділу морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка для ведення колективного садівництва, мав строк дії до оформлення установою своїх прав на земельну ділянку, що перебувала у користуванні, відповідно до норм чинного законодавства.

В подальшому, по теперішній час Відділ морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка своє право на користування земельною ділянкою не переоформив.

Крім того, на час проведення припинення юридичної особи, якої була передана земельна ділянка в постійне користування для ведення колективного садівництва, вже діяв новий Земельний кодекс УРСР, який набув чинність, окрім глави 5, з 15.03.1991 року.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу 1991 року - власність на землю в Україні мала наступні форми: державну, колективну, приватну.

Садівничі товариства, згідно ст.5 Кодексу, відносилися до суб`єктів, що мали право колективної власності на землю.

У зв`язку зі змінами, що відбулися в земельному законодавстві після прийняття нового Земельного кодексу, відбулися зміни в порядку набуття права власності або користування на землю.

Відповідно до ст.ст.17,19 Кодексу передача земельних ділянок в колективну і особисту власність або передача земельних ділянок в користування відносилася до компетенції сільських, селищних Рад народних депутатів на території котрих розташовані земельні ділянки та за нормами ст.ст.6,57 Кодексу земельні ділянки для ведення садівництва в межах визначених законом норм за заявами садоводів передавалися їм у особисту власність.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначені наступні терміни:

- невикористання земельної ділянки, переданої під забудову, - порушення особою встановлених при передачі у власність або у користування земельної ділянки граничних термінів її забудови; Статтю 1 доповнено абзацом згідно із Законом N 509-VI ( 509-17 ) від 16.09.2008\

- невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням - невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень).

01 січня 2002 року набрав чинність новий Земельний кодекс України в ред. від 2001 року, яким у ч.3 ст.78 визначені приватна, комунальна та державна форми власності на землю, тобто колективна власність на землю в Україні припинена з 01.01.2002 року.

Згідно п.6 Розділу Х Перехідних положень цього Кодексу громадяни та юридичні особи, які мали у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні були до 1 січня 2005 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з 01.01.2005 року державний акт на право користування землею серії Б №031828, виданий у 1989 році виконавчим комітетом припинив свою дію, оскільки не відповідає чинному законодавству.

Оцінюючи доводи представника відповідача Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області Меркушової О.О., викладені в заяві від 07.08.2020р., про те, що сільська рада не є належним відповідачем у справі, суд зазначає те, що згідно довідки відділу у Лиманському району ГУ Держгеокадастру в Одеській області №97-15-0.220-73/170-19 від 15.01.2019р., земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів), отже сільська рада є належним відповідачем по справі.

У зв`язку з викладеним, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є членом садового товариства «Світанок» і земельна ділянка була виділена йому цією структурою в порядку, встановленому статутом, а також те, що земельна ділянка знаходиться у його фактичному користуванні, він має право на приватизацію вищезазначеної земельної ділянки.

При таких обставинах суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.51,134 ЗК УРСР 1970 р., ст.ст.3,5,17,19,22,23 ЗК УРСР 1991р., постанови ВР УРСР «Про порядок введення у дію Земельного кодексу Української РСР», ст.ст.19,22,35,78,116,118,122, розділу Х Перехідних положень ЗК України, ст.ст. 15,16 ЦК України і керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 212, 215, 218, 258, 280-284, 293, 294, 296 ЦПК України (ред. з 15.12.2017 року), суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Садового товариства «Світанок» про припинення права користування земельною ділянкою- задовольнити.

Припинити право постійного користування Відділом морської корозії металів фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка земельною ділянкою площею 2,1 га, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області, СТ «Світанок», яке належало йому на підставі державного акту серії Б № 031828, виданого у 1989 році.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.08.2020 року.

Суддя Жовтан П. В.