Ухвала

07 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 528/726/18

провадження № 61-7007св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

розглянув клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через систему «Ізікон» у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Кочерженко П. І., який діє також в інтересах ОСОБА_2 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області

від 25 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок «А-1» з господарськими будовами за адресою: АДРЕСА_1 , було знищено, однак право власності відповідача на нього не припинено, оскільки відповідні зміни до державного реєстру не внесені, факт вчинення договору купівлі-продажу та домовленість щодо усіх істотних умов договору не підтверджується письмовими доказами, крім того однією з умов договору купівлі-продажу є сплата за майно певної грошової суми, яка, як встановлено судом, позивачем не була сплачена, за таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та безпідставні.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилено.

Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року залишено без змін.

02 квітня 2019 року ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 20 березня 2019 рокута направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Гребінківського районного суду Полтавської області.

Зупинено дію заочного рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 20 березня 2019 року, до закінчення касаційного провадження.

У травні 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1 на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 січня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 20 березня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

06 серпня 2020 року до Верховного Суду електронною поштою надійшло клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому заявники просять забезпечити участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через систему «Ізікон».

Колегія суддів вивчивши заявлене ОСОБА_1 та ОСОБА_2 клопотання, дійшла висновку про те, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити з таких підстав.

За змістом частини першої статті 212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), то підстав для задоволення клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції немає

Керуючись статтею 212 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через систему «Ізікон» у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська