КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/3021/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2020року місто Київ

справа №367/64/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2019 року про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Пархоменко О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченка Івана Павловича, приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчука Григорія Івановича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсними іпотечного договору, акту та постанови державного виконавця, свідоцтв про право власності та витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому просив:

визнати недійсним з моменту укладення іпотечний договір №27/І-64 від 07 квітня 2006 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 ;

визнати недійсним акт старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченка І.П. від 12 листопада 2018 року про передачу АТ «Укрсоцбанк», як стягувачу майна, яке складається з житлового будинку, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер: :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсною постанову старшого державного виконавця примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченка І.П. від 12 листопада 2018 року про передачу АТ «Укрсоцбанк», як стягувачу майна, яке складається з житлового будинку, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсними свідоцтва №1369 та №1370 видані приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчуком Г.І. від 13 листопада 2018 року про реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на майно, яке складається з житлового будинку, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та з земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

витребувати у АТ «Укрсоцбанк» на його користь житловий будинок, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову, в якому просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

накладення арештута заборонити АТ «Укрсоцбанк» відчужувати будь-яким чином житловий будинок, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128,3 кв.м з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер: :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк»;

заборонити вчинення реєстрацйних дій Міністерством юстиції України та його територіальними органами, суб`єктами державної реєстрації прав, державними реєстраторами прав на нерухоме майно, нотаріусами, щодо житлового будинку, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128, 3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських поруд, кадастровий номер :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи вказане клопотання позивач посилався на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач АТ «Укрсоцбанк» може розпорядитись зазначеним майном та відчужити його на користь третіх осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер: :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк».

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції АТ «АЛЬФА-БАНК», як правонаступник АТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції не здійснено оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, не з`ясовано співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач позовним вимогам, не обґрунтовано судом необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні процесуальні норми прав та доводи заявника.

Вказував, що матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в клопотання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Зазначав, що судом першої інстанції належними доказами не доведено наявності наміру відповідачів чи третіх осіб будь-яким чином відчужити належне їм майно з метою уникнення виконання рішення суду.

Зауважував, що сам факт звернення позивача до суду не може бути автоматичною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу АТ «АЛЬФА-БАНК» до суду апеляційної інстанції не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ «АЛЬФА-БАНК», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідачі: старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Голяченко І.П., приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчук Г.І. та третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з вищевказаним позовом просив:

визнати недійсним з моменту укладення іпотечний договір №27/І-64 від 07 квітня 2006 року, укладений між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 ;

визнати недійсним акт старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченка І.П. від 12 листопада 2018 року про передачу АТ «Укрсоцбанк», як стягувачу спірний будинок та земельну ділянку;

визнати недійсною постанову старшого державного виконавця примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області Голяченка І.П. від 12 листопада 2018 року про передачу АТ «Укрсоцбанк», як стягувачу вказане вище майно;

визнати недійсними свідоцтва №1369 та №1370 видані приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчуком Г.І. від 13 листопада 2018 року про реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на спірне майно;

витребувати у АТ «Укрсоцбанк» на його користь житловий будинок, загальною площею 262,7 кв.м та жилою площею 128,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що він проживає зі своєю сім`єю у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що ОСОБА_2 є його цивільною дружиною та він не був обізнаний у тому, що вона уклала кредитний та іпотечний договори з АТ «Укрсоцбанк».

Вважає, що укладення іпотечного договору №27/І-64 від 07 квітня 2006 року порушує його права, оскільки спірний будинок та земельна ділянка були набуті ОСОБА_3 під час перебування з ним у фактичних шлюбних відносинах, за їх спільні кошти та без його письмової згоди, що є підставою для визнання даного договору недійсним.

У зв`язку з наведеним також вважає, що подальше звернення стягнення на спірне майно є протиправним, оскільки не відповідає вимогам ч.1 ст.73 СК України, ст.369 ЦК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на: житловий будинок, загальною площею 262,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1485га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:065:0015, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Макарчука Г.І., (підстава виникнення права власності - свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів №1369 від 13 листопада 2018 року).

З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо незаконного вибуття з власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як її цивільною чоловіка спірного майна: житлового будинку та земельної ділянки на користь АТ «Укрсоцбанк» та позивачем одночасно заявлено вимогу і майнового характеру - про витребування у АТ «Укрсоцбанк» на його користь житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказане майно.

На час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що АТ «АЛЬФА-БАНК», як новий власник спірного майна, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Накладення арешту на нерухоме майно є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції належними доказами не доведено наявності наміру відповідачів чи третіх осіб будь-яким чином відчужити належне їм майно з метою уникнення виконання рішення суду правильність висновків суду першої інстанції щодо накладення арешту на спірний будинок та земельну ділянку не спростовують, оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний будинок та земельну ділянку спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору, а заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

За таких обставин, висновок суду про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку є законним та обґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову не є підставою для зміни або скасування правильного по суті судового рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині вимог щодо заборонити вчинення реєстрацйних дій Міністерством юстиції України та його територіальними органами, суб`єктами державної реєстрації прав, державними реєстраторами прав на нерухоме майно, нотаріусами щодо будинку та земельної ділянки, оскільки накладення арешту на спірне майно передбачає також і заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 січня 2020 року.

Головуючий:

Судді: