У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

Справа № 142/61/20

Провадження № 2-з/142/10/20

31 січня 2020 року смт. Піщанка

Суддя Піщанського районного суду Вінницької області Гринишина А. А., отримавши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя , та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2020 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2020 року дану позовну заяву було передано судді Гринишиній А. А.

Того ж дня, разом з вказаною позовною заявою надійшла заява позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31 січня 2020 року дану заяву було передано судді Гринишиній А. А.

У заяві про про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на автомобіль WOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2001 року випуску, VIN - НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 . В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 31 січня 2020 року він звернувся до Піщанського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Предметом даного розподілу являється автомобіль WOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2001 року випуску, VIN - НОМЕР_2 . Вказує, що даний автомобіль перебуває в повному віданні ОСОБА_2 , вона забрала собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля та замкнула його в гаражі, тому в даний час він доступу до нього не має та не користується ним. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на спірний автомобіль видано на ім`я ОСОБА_2 і як йому відомо, законодавчого обмеження на зняття автомобіля з реєстраційного обліку без згоди другого з подружжя в даний час не існує. Тобто ОСОБА_2 , не зважаючи на те, що спірний автомобіль є їхньою спільною власністю, може : одноосібно зняти його з обліку та відчужити його. Зазначає, що вона повідомляла йому, коли він намагався вирішити питання поділу майна в добровільному порядку, що вона продасть автомобіль, а йому буде виплачувати із заробітної плати компенсацію тривалий проміжок часу. Вказує, що такі дії ОСОБА_2 можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя, а тому необхідно накласти арешт на спірний автомобіль. Такий вид забезпечення його позову буде перешкоджати ОСОБА_2 відчужити автомобіль до вирішення спору по суті, але ніяким чином не спричинить їй збитки, тому зустрічне забезпечення застосовувати в даному випадку вважає недоцільно.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові документи, вважаю, що вона подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В частині 2 ст. 149 ЦПК України, передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог, викладених в ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, такий захід забезпечення позову як накладення арешту може бути застосовано лише до майна чи грошових коштів, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У порушення вимог п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України, в заяві відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом саме накладення арешту на автомобіль, зокрема, заявник посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 забрала ключі від автомобіля та замкнула його в гаражі, та забрала собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому він не має змоги користуватися ним, а оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видано на ім`я ОСОБА_2 , вона має можливість безперешкодно відчужити його. Разом з тим, з матеріалів, долучених до позовної заяви вбачається, що на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем долучено ксерокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на спірний автомобіль, яка представником позивача адвокатом Лукавським І. А. посвідчена як копія звірена з оригіналом, що вказує на знаходження оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу саме в розпорядженні позивача та його представника, та спростовує доводи позивача викладенні в заяві про вжиття заходів забезпечення позову щодо наявності у відповідача можливості щодо вільного відчуження спірного автомобіля.

Не зазначено в заяві також і те, яким чином невжиття таких заходів, як арешт рухомого майна, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, у вказаній заяві про забезпечення позову заявником не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, а лише зазначено про недоцільність, на його думку, застосування зустрічного забезпечення. Разом з тим, в позовній заяві позивач зобов`язується перерахувати на депозитний рахунок суду кошти в сумі 74490 гривень, в які він оцінює вартість 1/2 спірного автомобіля.

Частинам 1 та 2 ст. 154 ЦПК України визначено випадки обов`язкового та можливого застосування зустрічного забезпечення.

Право суду вимагати від особи зустрічного забезпечення гарантоване ст. 151 ЦПК України, де відзначено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд роз`яснює заявнику, що питання про застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, на заявника покладається обов`язок запропонувати зустрічне забезпечення.

Таким чином, пропозиція не застосовувати зустрічне забезпечення, так як і відсутність необхідності зустрічного забезпечення, не є пропозицією зустрічного забезпечення у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладені обставини, суд, прийшов до висновку про те, що заява підлягає поверненню позивачу у зв`язку з тим, що подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділспільного майна подружжя, повернути заявнику, як таку, що не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області.

Суддя: