ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3908/19 Номер провадження 22-ц/814/275/20Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 11 листопада 2019 року у складі судді Миронець О.К.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визначити місце проживання її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 06 липня 2016 року по 26 вересня 2017 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що між сторонами відсутній спір про місце проживання дитини.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, що сторони з 06 липня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26 вересня 2017 року.

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2017 року, актовий запис № 204.

Колегія суддів не може погодитися із висновком місцевого суду про відсутність підстав для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно ч.ч. 7-10 с. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

В силу частин першої та другоїстатті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною асамблеєю Організацією Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Місцевий суд самоусунувся від встановлення дійсних інтересів малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та можливості визначення його місця проживання з матір`ю.

Сам по собі факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи із матір`ю, не свідчить про наявність у батьків домовленості щодо місця проживання дитини.

Вказуючи на те, що між сторонами відсутній спір про місце проживання дитини, місцевим судом залишено поза увагою відзив ОСОБА_2 , який заперечував проти визначення місця проживання дитини із матір`ю, вказуючи на наявність перешкод у спілкуванні із сином та бажанні брати участь у його вихованні. Вказане свідчить про відсутність згоди батьків про місце проживання їх дитини та наявність спору, який має бути вирішений судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки, виданої завідувачем ПДНЗ (я-с) № 2 (а.с. 19), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дитячий садочок з 2018 року. Батько участі у вихованні дитини не приймає.

Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20), умови проживання є задовільними та відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. Дитина має місце для сну та відпочину, має ігрову кімнату, забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування, іграшками, канцелярськими приладами тощо. Встановлено що між матір`ю та сином склалися родинні стосунки.

Відповідно до листа ЦПМСД № 3 Полтавської міської ради від 15 січня 2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом лікаря педіатра ОСОБА_4 Дитину до лікаря приводить мати ОСОБА_1 .

Згідно довідки про отримання аліментів, виданої начальником Шевченківського ВДВС м. Полтави від 21 грудня 2019 року, ОСОБА_1 не отримувала від ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у червні 2019 року, а також з серпня по листопад 2019 року.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 14 січня 2020 року, органу опіки та піклування вважає за доцільне, в інтересах малолітньої дитини, визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю повною мірою відповідає його інтересам. Будь-яких підстав вважати, що внаслідок проживання із матір`ю права дитини можуть бути порушені, встановлено не було.

Отже, суд визнає висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, а тому погоджується з ним.

Заперечення відповідача на висновок органу опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 14 січня 2020 року до суду не надходили.

Заперечення відповідача зводяться до обґрунтування належного виконання ним своїх батьківських обов`язків та наявності перешкод у спілкуванні із дитиною.

Проте, виховання та турбота за дитиною є безумовним обов`язком батька, а тому не може розглядатися як аргумент проти визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

Питання наявності перешкод у спілкуванні з дитиною може бути вирішено в судовому порядку. Однак будь-яких вимог щодо усунення таких перешкод ОСОБА_2 не заявляв.

За таких обставин, керуючись принципом «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, то з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2019 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1921 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль