Постанова

Іменем України

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 362/3680/17

провадження № 61-40490св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року у складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» (далі - ПАТ «СК «Галицька»), у якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 124 774,85 грн та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

Позов мотивований тим, що він є володільцем автомобіля «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3

29 липня 2016 року з вини ОСОБА_2 , який виїжджаючи з прилеглої території перед початком руху не переконався, що маневр буде безпечним, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

20 грудня 2016 року фізичною особою - підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_4 складений звіт про оцінку автомобіля «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження, становить 197 370,07 грн, яку за вирахуванням виплаченого страхового відшкодування в розмірі 72 595,22 грн необхідно стягнути з ОСОБА_2 .

Крім того, вважав, що у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що розмір завданого збитку становить 72 595,22 грн, який Моторно-транспорте страхове бюро України (далі - МТСБУ) вже виплатило власнику автомобіля ОСОБА_3 , тому відсутні підстави для повторного стягнення суми збитків з ОСОБА_2 , з вини якого сталася дорожньо - транспортна подія.

ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження розміру моральної шкоди.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2018 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. В цій частині ухвалене нове судове рішення. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 124 774,85 грн, (де 197370.01 грн - вартість автомобіля на час ДТП; 72595,22 грн - вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу). В решті рішення залишено без змін. Вирішено питання розподілу судового збору.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_5 завдана матеріальна шкода в розмірі 124 774,85 грн, яка є величиною втрати товарної вартості автомобіля та фактичною вартістю ремонту пошкодженого автомобіля, і підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правильно зазначив, що власнику пошкодженого автомобіля МТСБУ відшкодувало матеріальні збитки в повному розмірі, а тому підстав для повторного стягнення грошових коштів з нього на користь ОСОБА_1 немає. Вказує, що автомобіль є фізично знищеним та в такому випадку має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної погоди. Вартість автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди не визначалась і визначити її неможливо, оскільки автомобіль відремонтовано. З проведеного звіту фактично не вбачається, яким саме чином визначена вартість матеріально збитку. Апеляційний суд дійшов до помилкового висновку, що різниця між вартістю матеріального збитку і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу є величиною втрат товарної вартості автомобіля, яка підлягає стягненню з нього. Апеляційним судом не враховано, що на момент дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль експлуатувався більше 12 років, що є підставою для неврахування втрат товарної вартості автомобіля під час визначення розміру заподіяної шкоди.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів

У серпні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшли відзиви ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , у яких вони просять касаційну скаргу залишити без задоволення.

Посилаються на те, що виплачене страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої шкоди. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. МТСБУ відшкодувало лише витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу в розмірі 72 595,22 грн, решту матеріальної шкоди в розмірі 124 774,85 грн має відшкодувати ОСОБА_2 . В суді першої інстанції та апеляційному суді ОСОБА_2 не заперечував проти розміру збитку, який визначений саме звітом про оцінку від 20 грудня 2016 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ПАТ «СК «Галицька», про відшкодування матеріальної моральної шкоди призначена до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за вчинення 29 липня 2016 року близько 13 год. 00 хв. на вул. Декабристів в м. Василькові зіткнення з автомобілем «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 .

На час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом «Opel Vectra 2.2.і», державний номер НОМЕР_1 , керував ОСОБА_1 , який правомірно ним володів і має право вимоги стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням цього автомобіля.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , від 20 грудня 2016 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 212 757,14 грн, вартість матеріального збитку, завданого його власнику в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді - 197370,07грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фактичного зносу - 72 595,22 грн.

МТСБУ сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 72 595,22 грн за пошкодження автомобіля, яке сталося внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 29 липня 2016 року за вказаних обставин.

ОСОБА_1 відремонтував автомобіль «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 . Вартість відновлювального ремонту становить 207 595,61 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_5 завдана матеріальна шкода у вигляді втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 124 774,85 грн.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року

№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада

2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку.

Разом з тим, апеляційний суд не звернув увагу на те, що в даному випадку розмір матеріального збитку відповідно до пункту 8.2. Методики визначається на рівні ринкової вартості КТЗ без врахування втрати товарної вартості, оскільки розмір відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість.

Крім того, апеляційний суд також не врахував, що пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема згідно з підпунктом "а" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ, тоді як на момент дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль експлуатувався більше 11 років.

Таким чином, висновок апеляційного суду про необхідність стягнення матеріальної шкоди у вигляді втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 124 774,85 грн не відповідає встановленим обставинам та зазначеним нормами матеріального права.

Вирішуючи спір, апеляційний суд послався на норму статті 1194 ЦК України, відповідно до якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Проте, в даному випадку розмір матеріальної шкоди має визначатися відповідно до встановленого порядку відшкодування шкоди пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, зважаючи на наступне.

Згідно звіту про оцінку автомобіля «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , від 20 грудня 2016 року розмір відшкодування майнової шкоди, завданої власнику автомобіля становить 197 370,07 грн та дорівнює його ринковій вартості на дату дорожньо-транспортної пригоди, а вартість відновлювального ремонту становить 212 757,14 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» автомобіль «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , вважається технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість.

Водночас відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається технічно знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, враховуючи, що автомобіль «Opel Vectra 2.2і», державний номер НОМЕР_1 , в розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним, ОСОБА_1 має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалення законного й обґрунтованого рішення у справі є неможливим без визначення відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Зважаючи на викладене постанова апеляційної інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати вищевикладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
М. Ю. Тітов