Ухвала

Іменем України

Справа № 712/562/15-ц

Провадження № 2/712/81/20

28 січня 2020 року Соснівський районний суду міста Черкаси у складі:

Головуючого судді Токової С.Є.,

при секретарі Мартиненко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» у грудні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 червня 2008 року між ПАТ КБ " ПриватБанк"та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір, за умовами якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредиту на суму залишку заборгованості. Внаслідок неналеженого виконання відповідачем зобов"язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 30 листопада 2014 року становила 21683,58 грн., що складається з : 12846,93 грн. заборгованість за кредитом; 6887,06 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 678,94 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; 250,0 грн - штраф (фіксована частина); 1020,65грн. штраф ( процентна складова) .

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 21683,58 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього 21927,18 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року вказане рішення суду від 07 квітня 2015 року змінено, зменшено суму заборгованості на розмір комісії за користування кредитом-678,94 грн. з 21683,58 грн. до 21004,64 грн.

Постановою Верховного Суду від 24.10.2018 року заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 30 березня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п-п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 03 грудня 2018 року цивільна справа прийнята до провадження судді та вирішено дану справу розглядати у порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судові засідання не з"являвся, повідомлявся про розгляд справи належним чином, у зв"язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 помер. З метою перевірки вказаної інформації, судом направлено запит до Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, у відповідь на який до суду направлено копію актового запису про

смерть № 2474 від 21 вересня 2017 року. Відповідно до вказаного актового запису, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, з урахуванням того, що вказані правовідносини допускають правонаступництво, а шестимісячний строк з дня смерті відповідача сплив, з метою з"ясування спадкоємців, які прийняли спавдщину після його смерті , судом направлено запит до Першої Черкаської державної нотаріальної контори про надання витягу із спадкового реєстру.

У відповідності з інформаційною довідкою № 56594064 від 21.06.2019 року у спадковому реєстрі не зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміна кредитора у зобов"язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом вказаної статті у позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином суд приходить до висновку, що процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливо шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

Разом з тим, суд враховує, що залучення судом правонаступників відповідача, який помер після звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості , потребує зміни підстав та предмету позову, оскільки вимоги боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положення ст. 49 ЦПК України, щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову.

Так нормами п.7 ч.1ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом з тим, спірні правовідносини щодо кредитних зобов`язань допускають правонаступництво. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника.

Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначається нормами ст. 1281 ЦК України

Однак, як вже зазначалося вище, з часу реєстрації смерті відповідача ОСОБА_2 , тобто з 18 вересня 2017 року до травня 2019 року ( дата надання інформації зі спадкового реєстру) із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, що позбавляє суд можливості залучити правонаступників особи, яка померла.

Більше того, закриття провадження у даній справі не позбавляє банк, як кредитора заявити вимоги до спадкоємців на підставі статей 1281,1282 ЦК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком судом враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшю стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній справі з підстав, визначених п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а саме у зв"язку із відсутністю предмета спору .

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 . ст. 255, ст.ст.260,261,353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізакрити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали суду складено 28.01.2020 р.

Головуючий : С.Є. Токова