465/4848/20
2-з/465/89/20
У Х В А Л А

судового засідання

10.08.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

за участі секретаря Балита К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Львівської місцевої прокуратури №3 про забезпечення позову у справі за позовом Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

В.о. керівника Львівської місцевої прокуратури №3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення під інд. 86 (2,9 кв.м.), 86' (17,7 кв.м.), 87 (17,8 кв.м.), 88 (8,6 кв.м.), 89 (1,0 кв.м.), 90 (6,5 кв.м.) 91 (2,5 кв.м.), 92 (1,6 кв.м), 93 (9,7 кв.м.) та 94 (13,4 кв.м.) загальною площею 81,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Заявлені вимоги мотивує тим, що спірні нежитлові приміщення під інд. 86 (2,9 кв.м.), 86' (17,7 кв.м.), 87 (17,8 кв.м.), 88 (8,6 кв.м.), 89 (1,0 кв.м.), 90 (6,5 кв.м.), 90 (6,5 кв.м.) 91 (2,5 кв.м.), 92 (1,6 кв.м), 93 (9,7 кв.м.) та 94 (13,4 кв.м.) загальною площею 81,7 кв.м., розташовані по АДРЕСА_1 є складовою частиною нежитлових приміщень, які перебували власності Міноборони України та користуванні Будинкоуправління № 3 КЕВ м. Львова (приміщення під інд. 86-105), та передані за актами приймання-передачі від 30.09.2015 та 21.10.2015 будинку по АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. Львова в цілому.

В подальшому, вищезазначені приміщення незаконно вибули з комунальної власності внаслідок прийняття за відсутності правових підстав державними реєстраторами прав на нерухоме майно 08.06.2016 та 19.02.2018 рішень про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

26.09.2016 державним реєстратором Трубою О.М. внаслідок виділення в окреме користування від належної ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири, проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності на нежитлові приміщення загальною площею 27,2 кв.м. по АДРЕСА_1 , як на окремий об`єкт нерухомого майна (із відкриттям розділу).

18.01.2018 за заявою ОСОБА_4 державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_5 прийнято рішення (індексний номер рішення: № 39247226) про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірних нежитлових приміщень (реєстраційний номер: 101), а саме: приміщення під № 9-1, 9-2, 9-3, 9-4 змінено на приміщення під № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

19.02.2018 державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_6 прийнято рішення (індексний номер рішення: 39748492) про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо складу об`єкта нерухомого майна, а саме щодо складу спірних приміщень належних ОСОБА_4 , а саме: приміщення № 91, 92, 93, 94 змінено на приміщення № 86, 86', 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, а загальну площу цих приміщень з 27,2 кв.м. змінено на 81,7 кв.м.

В контексті можливості розпорядитись спірним нерухомим майном слід зазначити, що 13.12.2016 нежитлові приміщення під інд. 9-1, 9-2, 9-3, 9-4 загальною площею 27,2 кв.м. по АДРЕСА_1 відчужено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відчужено на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М.

В свою чергу, ОСОБА_4 29.03.2018 на підставі договору дарування нежитлових приміщень, відчужив нежитлові приміщення під індексами 86, 86', 87, 88, 98, 90, 91, 92, 93, 94 загальною площею 81,7 кв.м. по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, передбачені чинним законодавством вимоги про нотаріальне оформлення договорів щодо розпорядження нерухомим майно і обов`язки зі сплати податків та державного мита не становлять перешкод для відчуження Відповідачем спірного нерухомого під час розгляду спору щодо їх витребування у комунальну власність.

З метою забезпечення належного виконання рішення суду, просить заяву задоволити.

За змістом ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що на розгляді Франківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права

людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для

того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Львівської місцевої прокуратури №3 про забезпечення позову у справі за позовом Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна,-задовольнити.

В порядку забезпечення позову Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна ,накласти арешт на нежитлові приміщення під інд. 86, 86', 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94 загальною площею 81,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо нежитлових приміщень під інд. 86, 86', 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94 загальною площею 81,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

На підставі ст. 153 ЦПК України, пред`явлення до виконання ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 Машталяра Ю.А.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Стягувач: Львівська міська рада, код ЄДРПОУ №04055896, що розташована за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Суддя Ванівський Ю.М.