Справа № 758/6523/20
Провадження №2-з/758/137/20
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

15 червня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді Ларіонової Н.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та матеріали позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Е.Ф. Кепітал Партнерс Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сноук», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання недійсним договору оренди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: 1) в рахунок заборгованості, яка виникла у Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» () перед ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за договором про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 , у розмірі 81 923 083,42 грн. звернути стягнення за договором іпотеки від 21.02.2014, укладеним між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна» (у подальшому перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ. Кепітал Партнерс Україна», ), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 549, на предмет іпотеки - 3/100 частин будинку (літ. А), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежилі приміщення нежилі приміщення офісного будинку №№VІ, VII, VIII, IX, X першого поверху, №№ХV, XVI, XVII другого поверху площею 113,20 кв. м - трансформаторна підстанція, разом з усіма поліпшеннями та приналежностями, шляхом реалізації зазначеного об`єкта на прилюдних торгах; 2) визнати недійсним укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» і товариством з обмеженою відповідальністю «Сноук» договір оренди нежилого будинку від 04.09.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.Г. та зареєстрований в реєстрі за№1541, та скасувати його державну реєстрацію.

Одночасно з поданим позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом: заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Сноук» () користуватися нежилим будинком (літ. А), розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» () вчиняти правочини, а також будь-які дії щодо 3/100 частин нежилого будинку (літ. А), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), а саме щодо нежилих приміщень нежилі приміщення офісного будинку №№VI, VII, VIII, IX, X першого поверху, №№XV, XVI, XVII другого поверху площею 113,20 кв. м - трансформаторна підстанція; накладення арешту на будинок (літ. А), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 подано позов про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах та визнання недійсним договору оренди нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПАТ «Енергобанк» є боржником перед ОСОБА_1 за договором від 21.02.2014 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи № НОМЕР_2 . На теперішній час борг ПАТ «Енергобанк» за вказаним договором становить 81 923 083,42 грн. На забезпечення зобов`язань за вказаним вище договором банківського рахунку 21.02.2014 між ОСОБА_2 і ТОВ «Ройланс-Україна» (перейменоване у ТОВ «Ю.ЕФ. Кепітал Партнере Україна») укладено договір іпотеки, предметом іпотеки за яким виступив нежилий будинок, літера А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду з позовом до ПАТ «Енергобанк», ТОВ «Ройланс-Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2015 у цивільній праві №369/238/15-ц зазначений позов задоволено частково. Визнано право власності за ОСОБА_1 на вказаний нежилий будинок, на який 08.06.2016 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності. У подальшому постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 судові рішення у зазначеній вище справі скасовано. 04.07.2018 р. державним реєстратором комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» скасовано реєстрацію права власності на спірний будинок за ОСОБА_1 . Таким чином, на думку заявника, права ОСОБА_1 залишаються порушеними, а борг перед ним - непогашеним. При цьому, за ТОВ «АК Консалтинг» 18.12.2018 зареєстровано право власності на 97/100 частин вищезазначеного нежилого будинку. 04.09.2018 р. між ТОВ «АК Консалтинг» (орендодавець) і ТОВ «Сноук» (орендар) укладено договір оренди нежилого будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.Г. та зареєстрованим в реєстрі за №1541. Предметом оренди виступив нежилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), право власності на який зареєстровано за ТОВ «АК Консалтинг» за номером 27418200. Строк оренди - 10 років. Зазначений договір, на думку заявника, укладено з порушенням вимог чинного законодавства, обтяження нежилого будинку орендою зменшує цінність такого об`єкта для потенційного покупця, тобто порушує законні інтереси позивача на щонайбільше задоволення майнових вимог за рахунок предмета іпотеки, користування річчю полягає у добуванні з неї корисних властивостей. Очевидно, при користуванні річчю її корисні властивості зменшуються (річ зношується), що також негативно впливає на її вартість. У зв`язку з чим, заявник звернувся з заявою про забезпечення позову до суду.

Ухвалою від 15.06.2020 р. відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Е.Ф. Кепітал Партнерс Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сноук», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.ст.149, 150 ч.1 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має звернутися до суду.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з нормою ст.319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Так, позов містить вимоги визнання недійсним укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг» і товариством з обмеженою відповідальністю «Сноук» договір оренди нежилого будинку від 04.09.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим В.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1541, та скасувати його державну реєстрацію, тоді як спірна частина нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 200622975 від 17.02.2020 р., належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна», а відтак, ТОВ «АК Консалтинг» (), якому просить заявник заборонити вчиняти правочини, а також будь-які дії щодо 3/100 частин нежилого будинку (літ. А), не є власником такого майна.

Крім того, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 200622975 від 17.02.2020 р. ТОВ «СНОУК» орендує нежитлове приміщення у ТОВ «АК Консалтинг», право власності якого підтверджено на неоспорювану частину об`єкта нерухомого майна, а саме, 97/100 нежитлового будинку (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, непорушності права власності власника майна, а також спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки, позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову, а також доказів перебування на праві приватної власності спірного майна у ТОВ «АК Консалтинг».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150-153, 157, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.15.5розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Е.Ф. Кепітал Партнерс Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Консалтинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сноук», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання недійсним договору оренди.

Ухвала може бути оскаржена позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. М. Ларіонова