Справа № 446/1589/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2020 року м.Кам"янка-Бузька
Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання Михайлишин О.В.
розглянувши у відкритомупідготочому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтанецької сільської ради про визнання права власності на частку в майні колишньго колгоспного двору,
в с т а н о в и в:
20 серпня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Жовтанецької сільської ради, в якій позивач просить визнати за нею право власності: на майно колишнього колгоспного двору житловий будинок по АДРЕСА_1 , в якому право власності на 1/3 частку просить визнати за нею, як таку, що належить їй як члену колгоспного двору, на 1/3 частку будинку визнати за нею як спадкоємцем за заповітом її матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 та 1/3 частку як за спадкоємцем за законом після смерті її батька ОСОБА_2 ОСОБА_4 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що після смерті її батьків відкрилась спадщина, яку вона прийняла та отримала відповідно до рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.06.2017 року у цивільній справі №446/51/17 як спадкоємець за заповітом матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 та як спадкоємець за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 ОСОБА_4 . Вказує, що спадковий будинок по АДРЕСА_1 належить до колишнього колгоспного двору, членами якого була вона, позивач, а також її батьки. Після ліквідації колгоспного двору кожен з них отримав по 1/3 частці в цьому майні. В зв`язку з тим, що рішення сільською радою про визначення часток в майні колишнього колгоспного двору не приймалось, вона не взмозі оформити спадщину в нотаріальному порядку, а також зареєструвати своє право власності.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її часті, позовні вимоги підтримала.
Представник відповідача Жовтанецької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області в судовому засідання не з`явився, на адрусу суду наділав лист в якому просить справу розглянути без його участі, щодо позовних вимог заперечень не має.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.06.2017 року у цивільній справі №446/51/17, вбачається, що за ОСОБА_1 визнано в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 : на 2/3 житлового будиннку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як видно з свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 25.10.1988 р., будинковолодіння АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, голова двору П" ОСОБА_7 .
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить визнати за нею право власності на будинковолодіння, оскільки позбавлена можливості оформити такі права в нотаріальному порядку та право власності на належну їй частку в майні колишнього колгоспного двору, яку не може оформити, в зв`язку з відсутністю рішення сільської ради про визначення часток в майні колгоспного двору.
Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо спадкування та права власності, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, 2004 року та положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року щодо колишнього колгоспного двору.
Так, відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як видно з матеріалів справи спірне будинковолодіння належить до майна колишнього колгоспного двору, а відтак при вирішенні даного спору застосуванню підлягають положення статей 120, 121 ЦК УРСР.
Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
З наявних у матеріалах справи доказів, у тому числі з свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 25.10.1988 р., встановлено, що спірний будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Відтак, П" ОСОБА_8 голова двору, П" ОСОБА_9 дружина, ОСОБА_10 дочка, проживали та були прописані там і були членами цього двору, мають право на частку в праві сумісної власності на підставі статей 120, 123 ЦК УРСР.
Отже, виходячи з встановленої ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР рівності часток усіх членів колгоспного двору, розмір часток П"єкного В. ОСОБА_11 " ОСОБА_3 та ОСОБА_10 становить по 1/3 кожного.
Беручи до уваги, що після припинення колгоспного двору в зв`язку з введенням в дію 15.04.1991 р. Закон України "Про власність", рішення органу місцевого самоврядування про розподіл часток в спірному будинку не було прийнято, що позбавляє позивача можливості оформити належні їй права на спадкування в нотаріальному порядку, а також зареєструвати за собою право власності на належну їй частку в майні колишнього колгоспного двору, тому за встановлених обставин справи, підтверджених належними та достатніми доказами, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК України).
А згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Як видно з рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.06.2017 року у цивільній справі №446/51/17, вбачається, що за ОСОБА_1 визнано в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 : на 2/3 житлового будиннку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відтак, за позивачем ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом її батьків слід визнати право власності на спадкове майно 2/3 частку в будинок АДРЕСА_1 .
Разом з тим, з врахуванням належної позивачу як члену колишнього колгоспного двору 1/3 частки в майні цього двору, що підтверджено наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на цю 1/3 частку в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Відтак, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо в судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а їх достатність і взаємний зв`язок в сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підставним, а тому такий потрібно задовольнити повністю.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 до Жовтанецької сільської ради про визнання права власності на частку в майні колишньго колгоспного двору задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 в цілому право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Камянка-Бузький районний суд Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текс рішення виготовлений 30.01.2020 року.
Суддя І.А.Бакай