Справа №133/2919/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

27.07.2020 року

в складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Юрченко І.О.

представника відповідача Гунько В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування витрат за формений одяг, -

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця",в якому просив стягнути з ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (виробничий підрозділ Козятинський загін воєнізованої охорони) на його користь: середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки та проведення повного розрахунку при звільненні в сумі 10645 грн. 96 коп.; нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 2859,87 грн.; кошти, сплачені ним за формений одяг в розмірі 4036,97 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він працював стрільцем стрілецької команди на ст. Вінниця, згодом був переведений до стрілецької команди на станції Фастів виробничого підрозділу Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

12.08.2019 ВП Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» він був звільнений з займаної посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, про що був виданий наказ (розпорядження) №178-ос від 12.08.2019 про припинення трудового договору (контракту).

Із вказаним наказом він був ознайомлений лише 18.09.2019, про що є відповідна відмітка у наказі.

Крім того, в день звільнення він не отримав належно оформлену трудову книжку.

Натомість, 16.08.2019 він отримав вимогу про сплату боргу перед підприємством на суму 4382,11 грн. в п`ятнадцятиденний строк з дня її отримання, в зв`язку з тим, що на думку підприємства, він заборгував один невідпрацьований день відпустки, за який

борг склав 345,97 грн. та заборгованість за формений одяг на суму 5 396,26 грн.

По 12.08.2019 йому була нарахована заробітна плата, тому з її врахуванням його остаточний боргу, на думку відповідача склав 4382,11 грн.

Тому він змушений був сплатити вказану суму, хоча і не визнає боргу в такому розмірі, так як йому було неодноразово в телефонному режимі та особисто повідомлено, що йому видадуть трудову книжку до погашення боргу. Платіж ним було здійснено 05.09.2019.

Із зазначеного боргу він визнає лише 345,97 грн. - за один невідпрацьований день відпустки, а решту суми за формений одяг не визнає.

Таким чином, роботодавець, не видаючи йому у день звільнення трудову книжку, порушив вимоги трудового законодавства, тим самим, перешкоджаючи йому у реалізації гарантованого Конституцією України права на працю та позбавив його можливого подальшого працевлаштування, що в свою чергу, призвело до фінансових труднощів та непорозумінь в сім`ї.

Після сплати ним виставленої підприємством грошової вимоги, трудову книжку йому видали лише 18.09.2019.

Тому, підприємство зобов`язано виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки.

Крім того, на день звільнення йому була нарахована заробітна плата в сумі 2859,87 грн., яку він також не отримав, так як ці кошти з нього були утримані підприємством в рахунок нібито існуючого боргу за формений одяг.

Відповідно до наданої йому довідки середньоденна заробітна плата становить 409 грн. 46 коп. З дня звільнення по день отримання трудової книжки було 26 робочих днів. 409,46 х 26 =10 645,96 грн. Розмір середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки становить 10645,96 грн.

Також, на момент звільнення підприємство йому нарахувало заборгованість за незданий формений одяг в сумі 5396,26 грн. і змусили його погасити борг, так як не віддавали трудову книжку.

Як ним було вже зазначено, по 12.08.2019 йому була нарахована заробітна плата в сумі 2859,87 грн., тому з її врахуванням його остаточний борг, на думку підприємства, склав 4382,11 грн.

Таким чином, вважає, що йому безпідставно було виставлено вимогу про сплату коштів за отриманий формений одяг.

В зв`язку з вищевикладеним, за захистом своїх прав він змушений звернутися до суду з даним позовом.

11.11.2019 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито та справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13.01.2020 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області дану справу було визначено розглядати у загальному позовному проваджені, оскільки справа є складною та потребує ретельного з`ясування всіх обставин справи, дослідження значного обсягу доказів.

Представник відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" - Гунько В.С. - надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнав з огляду на таке. Позивач ОСОБА_1 працював стрільцем стрілецької команди на станції Вінниця, згодом був переведений до стрілецької команди на станції Фастів виробничого підрозділу Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». Позивачу виплачувалась заробітна плата у встановлені строки.

09.08.2019 під час перевірки колишнього стрільця ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, в зв`язку з чим було проведено медичний огляд для встановлення та визначення стану алкогольного сп`яніння, через що позивач був відсторонений від роботи до прийнятті рішення.

12.08.2019 в Козятинському загоні воєнізованої охорони проходила оперативна нарада, на якій був присутній ОСОБА_1 , за підсумками якої був складений протокол наради при начальнику виробничого підрозділу Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця», позивач надав пояснення щодо протоколу № 600 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння.

На підставі даного випадку, оперативна нарада постановила за грубе порушення посадових обов`язків, вживання спиртних напоїв під час несення служби, звільнити з лав воєнізованої охорони стрільця 4-го розряду стрілецької команди на станції Фастів ОСОБА_1 відповідно п. 7 ст. 40 КЗпП України.

12.08.2019 ВП Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» було проведено процедуру припинення трудового договору за п. 7 ст. 40 КЗпП України та був оформлений наказ (розпорядження) № 178-ос від 12.08.2019 про припинення трудового договору (контракту).

Заступник начальника кадрів та соціальних питань запропонував ОСОБА_1 отримати трудову книжку та копію наказу про припинення трудового договору. Позивач запропонував записати в трудовій книжці звільнення за угодою сторін - п. 1 ст. 36 КЗпП України, на що заступник начальника кадрів та соціальних питань відмовив в даному записі.

Позивач відмовився отримати трудову книжку та копію наказу про припинення трудового договору, мотивація невідома, про що було прийняте рішення скласти акт в складі і комісії про відмову позивача зробити відмітку (засвідчити своїм підписом) у наказі.

Позивачу був наданий (озвучений) попередній розрахунок заробітної плати станом на 12.08.2019, в якому за ним рахувалась заборгованість по заробітній платі перед підприємством в сумі 4382,11 грн., про що він був повідомлений бухгалтерією підприємства 12.08.2019 особисто.

16.08.2019 надсилалась вимога № НОР-2-5/1105, в абз. 5 якої зазначено, що з наказом (розпорядженням) № 178-ос від 12.08.2019 про припинення трудового договору (контракту) позивач ознайомлений.

ОСОБА_1 не відреагував на дану вимогу від 16.08.2019, що він був ознайомлений з наказом.

12.09.2019 надсилалась вимога № НОР-2-5/1197, в абз. 5 якої зазначено, що з наказом (розпорядженням) № 178-ос від 12.08.2019 про припинення трудового договору (контракту) позивач ознайомлений.

ОСОБА_1 не відреагував на дану вимогу від 12.09.2019, що він був ознайомлений з наказом.

Позивачу неодноразово було в телефонному режимі та особисто робились повідомлення щодо сплати боргу в сумі 4382,11 грн. та отримання документів (копії наказу про звільнення, трудової книжки). На вказані повідомлення ОСОБА_1 не звертав уваги.

Крім того, пересилання трудової книжки, копії наказу поштою (цінним листом) не здійснювались тому, тому що була відсутня письмова згода колишнього працівника.

При звільненні ОСОБА_1 неодноразово повідомлялось про повернення форменого одягу, якщо він новий та не поношений.

Позивачу було проведено утримання з заробітної плати за дні відпустки, які були надані рахунок невідпрацьованої частини робочого року, борг становив 345.97 грн.

В грудні 2018 року згідно відомості ОСОБА_1 було видано безкоштовний формений одяг (на певний строк носіння).

Відповідно до цього, станом на 12.08.2019 існувала заборгованість за незданий формений одяг в сумі 5396,26 грн.

За відпрацьовані дні до 12.08.2019 нарахована заробітна плата в сумі 2859,87 грн., тому сума боргу на 12.08.2019 склала 4382,11 грн. (2859,87-345,97 (борг) - 6896,01 грн. (формений одяг + утримані податки та аліменти).

ОСОБА_1 , окрім нарахованої заробітної плати з доплатами та надбавками, було видано формений одяг (згідно тимчасових норм забезпечення, затвердженими наказом 413-Н від 10.09.2018 «Про забезпечення форменим одягом працівників воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»), з суми якого були утримані: податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18 %, військовий збір в розмірі 1,5 %.

Позивач ОСОБА_1 надав на адресу суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що в день його звільнення він сам наполягав на видачі йому трудової книжки, однак, йому було відмовлено, так як на думку підприємства, він заборгував один невідпрацьований день відпустки, за який борг склав 345,97 грн. та заборгованість за формений одяг на суму 5396.26 грн.

Тому, відповідач його повідомив, що він зможе отримати трудову книжку лише після сплати боргу.

У разі, якщо працівник з будь-яких причин не отримав трудову книжку, то працівникові в день звільнення надсилається рекомендований лист з повідомлені вручення. У цьому листі працівника повідомляється, що йому необхідно отримати книжку в установі.

Однак, ніякого рекомендованого листа від відповідача з повідомленням про отримання трудової книжки він не одержував.

16.08.2019 на його адресу було направлено вимогу про сплату боргу перед підприємством на суму 4382,11 гри. в п`ятнадцятиденний строк з дня її отримання, а в разі невиконання зазначеної вимоги, буде подано позов до суду.

Вважає, що акт від 12.08.2019 про його відмову від отримання трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення, слід оцінювати критично, так як він був складений, вочевидь, лише після отримання відповідачем позовної суду. Ніякої реєстрації на акті не має, тому підтвердити дату його складання можливості.

Він змушений був сплатити вказану у вимозі суму, хоча і не визнає борг в такому розмірі, так як йому та його дружині було неодноразово повідомлено в телефонному режимі, що йому не видадуть трудову книжку до погашення боргу. Платіж ним було здійснено 05.09.2019.

Лише 17.09.2019 він отримав від відповідача вимогу про отримання документів вихідною датою 12.09.2019, в якій зазначено, що станом на 12.09.2019 за Козятинським загоном воєнізованої охорони існує заборгованість по виплаті йому заробітної плати в сумі 1514,63 грн., яка буде йому перерахована 13.09.2019, а також те, що він може ознайомитися з наказом про припинення трудового договору та отримати трудову книжку.

Таким чином, відповідач сам підтвердив, що в день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, а також, що йому вчасно не видали трудову книжку.

Крім того, він намагався здати формений одяг, так як він був не ношений, але йому було відмовлено у здачі, оскільки на одязі відсутні були бирки. За незданий формений одяг йому нарахували заборгованість в розмірі 5396,26 грн.

Представник відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" - Гунько В.С. - надав на адресу суду заперечення, в якому вказав, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільненння, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Таким чином, дана норма не стосується позивача, так як останній в момент звільнення 12.08.2019 був присутній на роботі, про що свідчить протокол оперативної наради при начальнику Козятинського загону воєнізованої охорони, письмову згоду ОСОБА_1 на пересилання трудової книжки не дав, а без письмової згоди порушується низка законодавчих норм.

До матеріалів справи додане пояснення працівника, який відповідає за питання видачі та здачі форменого та спеціального одягу, в якому значиться, що ОСОБА_1 щодо питань здачі форменого чи спеціального одягу по теперішній час не звертався.

На підставі заподіяної підприємству шкоди, роботодавець має повне право відрахувати із заробітної плати працівника для покриття заборгованості підприємству шкоди завданої працівником.

З осіб, які звільняються з воєнізованої охорони за порушення трудової дисципліни, за особистим бажанням або у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за скоєння злочину утримується вартість форменого одягу з урахуванням зношення (додаток №3 пункт 1.4 наказу «Про формений одяг особового складу відомчої воєнізованої охорони Укрзалізниці» від 24.04. 1997 року № 99-Ц).

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Юрченко І.О. - в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач додав, що дійсно 12.08.2019 був ознайомлений з наказом про його звільнення, який йому зачитав представник відділу кадрів, однак відмовився його підписати та забрати трудову книжку. Коли він сплатив борг підприємству, трудову книжку забрала його дружина. В наказі про звільнення стоїть його підпис 18.09.2019.

Представник відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" - Гунько В.С. - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що 12.08.2019 прийшов додому її чоловік ОСОБА_1 та пояснив, що його звільнили з роботи за п`янку. В день звільнення трудову книжку не отримав. 25.08.2019 від відповідача надійшов лист, в якому було вказано, що її чоловік був ознайомлений з наказом про звільнення та те, щоб він оплатив кошти за формений одяг. Вона виясняла на підприємстві, чи можна здати формений одяг. На це їй відповіли, що формений одяг не підлягає поверненю так як він зношений, а щоб чоловік заплатив за нього кошти , тоді з ним повністю розрахуються

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що працює в ВП Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді заступника начальника відділу кадрів. 12.08.2019 ОСОБА_1 перебував на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння. Останньому було проведено експертизу, результат якої - 2%о. Таким чином, позивача було відсторонено від роботи, призначено оперативну нараду, за результатами якої було вирішено ОСОБА_1 , звільнити за п. 7 ст. 40 КЗпП України. Від підпису в акті позивач відмовився та сказав, що не буде отримувати трудову книжку та не буде підписувати наказ, так як він хотів, щоб змінили формулювання звільнення. Вони йому телефонували, щоб він з`явився на роботу та розрахувався з боргами.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін та свідків по справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 18.08.2003 працював стрільцем стрілецької команди на станції Вінниця, з 10.02.2010 був переведений до стрілецької команди на станції Фастів виробничого підрозділу Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 (наказ 16/ос від 08.02.2010) (а.с.6).

Відповідно до довідки про середню заробітну плату (дохід), ОСОБА_1 з лютого 2019 по серпень 2019 була нарахована заробітна плата в розмірі 76569,63 грн., середньоденна заробітна плата становила 409,46 грн. (а.с.10).

В статті 139 КЗпП України зазначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до протоколу наради при начальнику виробничого підрозділу Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» від 12.08.2019 було встановлено, що 09.08.2019 о 21 год. 10 хв. працівниками стрілецької команди швидкого реагування у складі: старшого стрільця 5-го розряду ОСОБА_4 ., старшого стрільця 5-го розряду ОСОБА_5 ., старшого стільця 5-го розряду ОСОБА_6 було здійснено раптову перевірку несення служби по охороні поїздів, залишених без локомотивів по станції Біла Церква. Під час проведення перевірки було встановлено, що у стрільця 4-го розряду стрілецької команди станції Фастів ОСОБА_1 є ознаки алкогольного сп`яніння. За результатами проведення медичних досліджень по встановленню фату вживання алкогольних напоїв, які проводилися двічі о 21-35 год. та о 21-45 хв. 09.08.2019 працівниками Білоцерківської міської ради № 4 складено протокол № 600 від 09.08.2019, що підтверджує наявність алкоголю в організмі стрільця 4-го розряду ОСОБА_1 в кількості два проміле (а.с.32).

З пояснення стрільця 4-го розряду ОСОБА_1 вживання спиртних напоїв останнім було здійснене під час несення служби по станції Біла Церква (а.с.39).

09.08.2019 о 22-00 позивач був відсторонений від несення служби, зброя вилучена заступником начальника стрілецької команди на станції Фастів ОСОБА_7 та здана в збройову кімнату підрозділу.

Таким чином, ОСОБА_1 грубо порушив трудову і виконавчу дисципліну, посадові обов`язки, вживаючи спиртні напої, під час несення служби, за що останнього було вирішено звільнити з лав воєнізованої охорони відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с.29-31).

Наказом (розпорядженням) № 178-ос від 12.08.2019 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 12.08.2019 було звільнено з посади стрільця 4 розряду стрілецької команди станції Фастів за появу на роботі в нетверезому стані на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, підстава: пояснювальна записка ОСОБА_1 , згода профкома, протокол № 9 від 12.08.2019, протокол медичного огляду № 600 від 09.08.2019, не відпрацьовано 1 день. З вказаним наказом позивач був ознайомлений 18.09.2019 (а.с.9).

Відповідно до акту, складеного працівниками ВП Козятинський загін воєнізованої охорони - заступника начальника загону з кадрів та соціальних питань ОСОБА_8, інженера з охорони праці ОСОБА_9, голови профкому ОСОБА_10 було засвідчено те, що 12.08.2019 о 09-35 год. ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення № 178-ос від 12.08.2019 та відмовився підписуватись в наказі і отримувати трудову книжку. 12.08.2019 о 09-40 год. ознайомлений зі змістом акту позивач від підпису відмовився (а.с.38).

Відповідно до п.2.4.2 ст. 127 КЗпП України, ч.1 ст. 22 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996, у випадках звільнення робітника до закінчення робочого року, з який він вже отримав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган проводить утримання з заробітної плати за дні відпустки, які були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, що і було зроблено, борг становив 345.97 грн., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком.

16.08.2019 за № НОР-2-5/1105 ВП Козятинський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на адресу позивача було направлено вимогу про повернення коштів в сумі 4382,11 грн. за один невідпрацьований день (а.с.11-12).

05.09.2019 ОСОБА_1 сплатив вищевказаний борг в сумі 4382,11 на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією АТ «Приватбанк» (а.с.14).

12.09.2019 за № НОР-2-5/1197 відповідачем на адресу позивача було направлено вимогу про отримання документів та було запропоновано ознайомитися з наказом (розпорядженням) № 178-ос від 12.08.2019 про припинення трудового договору (контракту), поставивши свій підпис та отримати трудову книжку, копію наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) (а.с.13).

Відповідно до довідки-розрахунку № НОР-2-5/1679 від 06.12.2019 підтвердженим є те, що Козятинський загін отримав від позивача кошти в сумі 4382,11 грн., заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 в сумі 1514,63 була перерахована останньому 13.09.2019, а премія за серпень місяць 2019 в сумі 337,43 грн. була перерахована ОСОБА_1 04.10.2019. Таким чином, станом на 06.12.2019 борг відсутній (а.с.42-44).

Згідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видасться на вимогу працівника.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З ОСОБА_1 був укладений безстроковий трудовий договір, а тому, при виплаті коштів підприємство не могло передбачити припинення трудових відносин за вказаних обставин.

Крім того, в грудні 2018 року згідно відомості позивачу було видано безкоштовний формений одяг, який видається на певний строк носіння згідно тимчасових норм забезпечення, затвердженими наказом 413-Н від 10.09.2018 «Про забезпечення форменим одягом працівників воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», з суми якого були утримані податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18 % та військовий збір в розмірі 1,5 % (а.с.66-69).

Таким чином, станом на 12.08.2019 за ОСОБА_1 існувала заборгованість за незданий формений одяг в сумі 5 396,26 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами відповідно до ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України.

Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді, зазначено в ч. 2 ст. 131 КЗпП України.

Відповідно ч. 1 ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, весуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди.

Відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

-при звільненні працівника де закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 КЗпП України, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

-при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136 КЗпП України) (п.2. п.З ст.127 КЗпП України).

Згідно до п. 1 ст. 136 КЗпП України визначено, що покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середньою місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 ст. 388 ЦК України зазначено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Частина 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.1994 № 7 зі змінами та доповненнями, затверджено Положення про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті, підпункт 4, пунктом 20 якого встановлено, що працівники воєнізованої охорони зобов`язані під час виконання службових обов`язків носити формений одяг і знаки і розрізнення встановленого зразка відповідно до своєї посади.

Відповідно до пунктів 21-22 вказаної постанови, витрати на утримання відомчої охорони відносяться на собівартість виробництва залізниць. Кошторис витрат на утримання служб, загонів і підрозділів відомчої охорони затверджуються в порядку, встановленому Укрзалізницею. Особовий склад відомчої охорони забезпечується безоплатним форменим і спеціальним одягом, а також засобами індивідуального захисту за нормами, затвердженими Укрзалізницею, за рахунок коштів, передбачених на утримання воєнізованої охорони.

Вказані норми та терміни носіння стверджені наказом Укрзалізниці від 23.02.2010 № 148-Ц, «Порядком отримання, обліку і видачі форменого одягу особовим складом воєнізованої охорони», затвердженого наказом Укрзалізниці 24.04.1997 № 99-Ц (додаток № 3 до наказу) та тимчасовими нормами забезпечення, затвердженими наказом № 413-Н від 10.09.2018 «Про забезпечення форменим одягом працівників воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.64-65).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4, 1.5 додатку № 3 до наказу № 99, речове майно за правом користування розподіляється на речі особистого користування та інвентарні. Формений одяг, що видається працівникам воєнізованої охорони, відноситься до речей особистого користування і є їх власністю. Постовий і спецодяг і постільні речі відносяться до інвентарного майна і є власністю структурних підрозділів воєнізованої охорони Укрзалізниці. З осіб, які звільняються з воєнізованої охорони за порушення трудової дисципліни, за особистим бажанням або у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за скоєння злочину утримується вартість форменого одягу з урахуванням зношення. Кошти на придбання форменого одягу плануються у кошторисі на утримання воєнізованої охорони і враховуються у складі фонду оплати праці. Вартість форменого одягу, виданого працівникам воєнізованої охорони, включається у середній заробіток при обчислені пенсії у тому місяці, в якому його одержано. При цьому, враховується тільки та сума вартості одягу, яка врахована на 12-ти місячний термін носіння.

У підпункті 2.2.11 пункту 2.2 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої Наказом комітету статистики України від 13.01.2004 N 5 зазначено, що фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять: вартість безкоштовно наданого працівникам форменого одягу, обмундирування, що може використовуватися поза робочим місцем та залишається в особистому постійному користуванні, або сума знижки у разі продажу форменого одягу за зниженими цінами.

Працівники, які звільняються з воєнізованої охорони за порушення трудової дисципліни, утримується вартість форменого одягу з урахуванням зношення відповідно до наказу № 99-Ц.

Відповідно до розрахунку № НОР-2-5/1710 від 13.12.2019, залишкова вартість форменого одягу (недоносу) ОСОБА_1 станом на 12.08.2019 становить 5396,26 грн. (а.с.63).

З пояснень помічника начальника загону з МТЗ ОСОБА_11 від 10.01.2020, які містяться в матеріалах справи, вбачається що, під час звільнення з лав воєнізованої охорони працівника ОСОБА_1 особисто до нього щодо питань здачі форменого чи спецодягу позивач по теперішній час не звертався (а.с.72).

З пояснень дружини позивача ОСОБА_2 встановлено, що вона та її чоловік не зверталися до адміністрації підприємства з питанням здачі форменого одягу ОСОБА_1 .

Крім того, посилання позивача про те, що відповідач в день його звільнення не надіслав трудову книжку рекомендованим листом з повідомленням про вручення судом не береться уваги, виходячи з такого.

Пересилання трудової книжки поштою допускається тільки за письмовою згодою працівника, що передбачено п. 4.2. Наказу від 29.07.1993 N 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Таким чином, даний порядок не міг бути застосований щодо ОСОБА_1 , так як останній в момент звільнення 12.08.2019 був присутній на роботі, що підтверджується протоколом оперативної наради при начальнику Козятинського загону воєнізованої охорони. Письмової згоди на пересилання трудової книжки позивач не дав. Крім того, без письмової згоди порушується низка законодавчих норм, а саме ст. ст. 11, 14 ЗУ «Про захист персональних даних», ст. 32 Конституції України.

Відповідно до п. 4.2 вказаного наказу, якщо відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Інформація про найманих працівників є базою персональних даних, оскільки особові справи, трудові книжки, копії паспортів, документів про освіту зберігаються та обробляються роботодавцем, а також трудова книжка відноситься до інформації, яка є конфіденційною. Інформація про фізичну особу та членів ЇЇ сім`ї є конфіденційною і може бути поширена за їх згодою та трудова книжка передається особисто працівнику.

До того, ж в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив той факт, що дійсно 12.08.2019 був ознайомлений з наказом про його звільнення, який йому зачитав представник відділу кадрів, однак відмовився його підписати та забрати трудову книжку.

Тобто, у задоволенні вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та відшкодування витрат за формений одяг з відповідача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» немає жодних правових підстав, так як посилання ОСОБА_1 є недоведеними, а в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази про порушення прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. ст. 79-81 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем в позовній заяві та доданих до неї документах не вказано дійсних причин того, яким чином порушені права та інтереси останнього.

Статтею 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у позові ОСОБА_1 по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 76-80, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141, ст. ст. 263, 264, 265, 268, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, в сумі 10645 грн. 96 коп., невиплаченого заробітку в розмірі 2859 грн. 87 коп. та відшкодування витрат за формений одяг в розмірі 4036 грн. 97 коп.

Судові витрати покладаються на позивача.

На рішення суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів після проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, то строк на апеляційне оскарження обчислюється з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 6 серпня 2020 року.

Суддя: В.А. Воронюк

27.07.2020