Справа № 534/90/20
Провадження № 2/534/406/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі головуючого судді - Солохи О.В.

з участю секретаря судового засідання - Гончар С.Т.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача та третьої особи - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів та часткове звільнення від сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою у якій просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2011 року народження, з 1/4 частки до 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) та частково звільнити від сплати аліментів в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 21.01.2020 по день набрання рішенням суду законної сили.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що має з відповідачем спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2011р.н., на утримання якого за судовим рішенням відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки щомісячно. У 2018 році позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 від якої має сина ОСОБА_6 , 2019р.н. Крім того, разом з ним проживають неповнолітні доньки його дружини від першого шлюбу: ОСОБА_7 , 2008р.н., та ОСОБА_9 , 2010р.н. Батько ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ОСОБА_14 не сплачує аліменти на утримання неповнолітніх доньок, має чисельні судимості, переховується від слідства, їх мати перебуває у відпустці по догляду за їх спільним сином ОСОБА_6 до досягнення ним трирічного віку, не має власного доходу для утримання доньок, тому єдине джерело забезпечення потреб неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - це заробіток позивача. Таким чином, на утримання позивача перебувають 5 осіб. Вважає, що на даний час, значно погіршився його матеріальний стан, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2011 року народження, з 1/4 частки до 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу) та частково звільнити від сплати аліментів в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 10.02.2020 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання (а.с.35).

Ухвалою суду від 10.06.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.116).

У судовому засідання позивач позов підтримав повністю та просив про його задоволення. Позивач пояснив суду, що просить зменшити загальний розмір аліментів, оскільки на його утриманні перебуває п`ять осіб: неповнолітній син ОСОБА_5 , 2011р.н., на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини, неповнолітній син ОСОБА_6 , 2019р.н., на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/8 частини, на дружину ОСОБА_4 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на користь якої він за заявою сплачує аліменти у розмірі 1/10 частини. Крім того, його сім`я несе затрати на оплату комунальних послуг, також він витрачає кошти на оплату проїзду в міському транспорті та має заборгованість за кредитом. Крім того, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які є доньками його дружини ОСОБА_4 (батько дівчат- ОСОБА_14 , не сплачує аліменти). Вважає, що на даний час, значно погіршився його матеріальний стан, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю. Наголосила на тому, що після відрахувань податків, зборів та обов`язкових платежів середній дохід в місяць у позивача становить суму - 18 564 грн. Після відрахування аліментів, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2011р.н., в середньому на місяць - 4 490 грн, залишається 14 074 грн на утримання 5 осіб: позивача, його малолітнього сина ОСОБА_6 , його дружини ОСОБА_4 та її неповнолітніх доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . З урахуванням розміру витрат на оплату комунальних послуг (2 000 грн), сплати заборгованості по кредиту на користь банку (2 800 грн), проїзд на роботу (280 =14 грн х 20 днів) залишається на місяць 8 994 грн (14 074 грн - 5 080 грн) для забезпечення 5 осіб, тобто по 1 798 грн, що є менше, ніж прожитковий мінімум. Крім того, представник позивача звернулась до суду з проханням застосувати аналогію права (закону), а саме ст.3 КПК України з поняттям визначення терміну близькі родичі та члени сім`ї, принцип верховенства права та принцип рівності людей перед законом.

У судовому засіданні відповідач заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність. Пояснила суду, що вона також, як і позивач має на утриманні неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_16 . Зазначила, що отримує зарплату близько 5 000 - 6 000 грн. Також сплачує комунальні послуги, забезпечує дітей усім необхідним для їх комфортного проживання та піклується про їх здоров`я. Має витрати на придбання їжі та одягу, ліків. Отримує від позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки. Аліменти на утримання іншої дитини ОСОБА_16 сплачує її батько.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 Пояснила суду що, наразі перебуває з відповідачем у шлюбі, мають спільну дитину ОСОБА_6 . Отримує аліменти на ОСОБА_6 у розмірі 1/8 частки та на своє особисте утримання 1/10 частки від доходу позивача. Знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Має ще двох неповнолітніх доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які знаходяться на їх з позивачем утриманні, оскільки, допомоги від батька дітей, ОСОБА_14 , не отримує, так як він не сплачує на доньок аліментів та має значну заборгованість з їх сплати. Звернулась до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, оскільки його було втрачено при пересилці. До суду з заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не зверталась, як і не зверталась з позовом про позбавлення ОСОБА_14 батьківських прав.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_2 пояснила суду, що ОСОБА_4 має скрутне матеріальне становище, тому не має можливості сплатити кошти на отримання правової допомоги, тому із позовами до суду не зверталась.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.

Судом встановлено що відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.01.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , 2011р.н. в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.12.2013 (а.с.14).

07.07.2018 позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , котрий було зареєстровано Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про що зроблено відповідний актовий запис №280 (а.с.11). Від цього шлюбу у позивача народилась малолітня дитина ОСОБА_6 , 2019 року народження, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (зворотній бік а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.12).

В матеріалах справи містяться копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , ОСОБА_9 , 2010р.н., та ОСОБА_7 , батьками у яких зазначені ОСОБА_14 та ОСОБА_4 (наразі ОСОБА_4 ) (а.с.13, зворотній бік а.с.12).

Відповідно до рішення Комсомольського міського суду від 09.04.2014 року позов ОСОБА_4 (наразі ОСОБА_4 ) було задоволено, шлюб, зареєстрований 01.03.2008 за актовим записом №21було розірвано (а.с.15).

Довідка видана ПрАТ ПГЗК в тому, що ОСОБА_4 працює на ПрАТ «ПГЗК» з 19.10.2015, перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 15.10.2019 по 17.02.2020 (зворотній бік а.с.15)

Згідно з копіями наданих витягів вироків з офіційної сторінки веб-порталу Судова влада України у провадженні Комсомольського міського суду Полтавської області перебували кримінальні справи за обвинуваченням ОСОБА_14 , вироки набрали законної сили (а.с.16-24).

Відповідно до довідки про доходи від 09.01.2020, ОСОБА_1 , працює на ПАТ «ПГЗК» машиністом електровоза на вивезенні гірничої маси у кар`єр та загальна суму доходу за період з липня по грудень 2019 складає 111 387 грн 41 коп., з них аліменти 26 944 грн 90 коп. (а.с.25).

Крім того, позивач надав на підтвердження своїх вимог, щодо зменшення розміру аліментів копії документів, якими він підтверджує свої матеріальні витрати, та стягнення, які відраховуються з його заробітної плати, а саме:

- квитанції про сплату комунальних послуг за 2019 рік (а.с.25 - 27);

- копію рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.12.2017, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 37 540 грн 94 коп. та судові витрати у сумі 1 600 грн. (а.с.29);

- заява про добровільне стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів з заробітної плати в розмірі 12,5 % на утримання сина ОСОБА_6 , 2019р.н. від 20.01.2020 (зворотній бік а.с.78);

- заява про добровільне стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів з заробітної плати в розмірі 10 % на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 20.01.2020 (зворотній бік а.с.79);

- довідка про сплачені аліменти які відраховуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на дитину за період з вересня 2019 по лютий 2020, а саме: за січень- лютий 2020 у сумі 2 892 грн 65 коп. (а.с.79);

- довідку про сплачені аліменти, що відраховуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на дружину за період січня 2020 - лютий 2020 у сумі 2 314 грн 11 коп. (а.с.80);

- довідку про сплачені аліменти, що відраховуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за період з вересня 2019 по лютий 2020 у сумі 28 154 грн 66 коп. (зворотній бік а.с.80);

- довідка про доходи позивача за період з вересня 2019 по лютий 2020 на загальну суму 108 110 грн 06 (з яких відраховуються аліменти у сумі 33 361 грн 42 коп. (а.с.81).

Представником позивача, також надані: копії довідок та листування з відділами державної служби з питань наявності у них на виконанні виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (а.с.85-88);копію ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.03.2020 за заявою ОСОБА_4 про видачу дублікату виконавчого листа (а.с.82); розрахунок зі сплати аліментів, відповідно до якого ОСОБА_14 має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.06.2020 у сумі 80 532 грн (а.с.111).

Суд вказує, що згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина і наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідними достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Суд не погоджується з доводами позивача з приводу того, що на його утриманні перебувають 5 осіб. Оскільки, як доведено у судовому засіданні, так і наявними у справі матеріалами, ОСОБА_1 не є, ані офіційним опікуном, ані піклувальником ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Як визначає ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Батьками дітей є ОСОБА_14 та ОСОБА_4 ОСОБА_14 не був позбавлений батьківських прав. ОСОБА_4 не зверталась до суду з заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, як і не зверталась з позовом про позбавлення ОСОБА_14 батьківських прав. З заявою про видачу дублікату виконавчого листа ОСОБА_4 звернулась лише у березні 2020 році (а.с.82).

Суд нагадує, що не сплата аліментів ОСОБА_14 на утримання його доньок, може бути предметом розгляду іншої цивільної справи та вирішуватись в іншому провадженні.

Натомість поки що, саме мати ОСОБА_4 , повинна в рівних частках з ОСОБА_14 утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести за них відповідальність.

А отже, суд не бере до уваги наявність заборгованості ОСОБА_14 зі сплати аліментів, його спосіб життя та наявні судимості, та той факт, що саме позивач має утримувати дітей своєї дружини - ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Суд вважає ці докази неналежними та не враховує їх під час розгляду справи.

Суд наголошує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2020 році: прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2102 гривні; дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень.

Суд не погоджується і з підрахунками забезпечення потреб з 5 осіб, які позивач зазначив у своєму позові.

А саме, позивач зазначив, що остаточний розмір грошових коштів після усіх відрахувань на кожного з п`яти осіб становить 2 814 грн, а подальшому уточнив та зазначив про 1 798 грн 80 коп. На думку суду, позивач вводить суд в оману, оскільки позивач у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , 2019р.н. у розмірі 1/8 від свого доходу, що становить суму - 2 320 грн 50 коп. та аліменти на утримання дружини ОСОБА_4 у розмірі 1/10 від свого доходу, що становить суму 1 856 грн 40 коп.

Суд вказує, що позивач офіційно за власним бажанням виконав свої зобов`язання по утриманню дитини ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_4 , проте все одно включає цих осіб коли ділить суму 14 074 грн на п`ятьох осіб, котра залишається після стягнення офіційних відрахувань зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Суд критично ставиться до того, що позивач при визначені розміру аліментів керується власними інтересами, а не інтересами дитини, оскільки підстави заперечень з цього приводу позивача зводяться не до своїх фінансових можливостей сплачувати аліменти, а до того що 1/4 розміру аліментів від його доходу для своєї рідної дитини є зависоким, оскільки його статки повинні бути розділені між іншими 5 особами його нинішньої сім`ї, та які пов`язані з ним спільним побутом.

Не заслуговують на увагу посилання позивача на завищені стягнення по аліментах, що непропорційні його заробітку, оскільки згідно ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Крім того, суд вважає, що посилання позивача на витрати пов`язані з оплатою кредиту, не можуть бути прийняті до уваги оскільки суперечать як найкращому забезпеченню інтересів неповнолітніх дітей.

Суд наголошує, що у наданих позивачем квитанціях, платником зазначено ОСОБА_4 , отже, з урахування цього, суд може розцінити той факт, що тягар з оплати комунальних послуг може нести, як позивач так і третя особа ОСОБА_4 , а отже, позивачем не доведено факту, що саме він несе витрати з оплати комунальних послуг у розмірі 2 000 грн. Також, квитанції на оплату комунальних послуг містять різні суми сплати, а саме їх розмір коливається від 500 грн у серпні місяці 2019 року до 2 000 грн у січня 2020 року (а.с.26, 27), тож твердження позивача, що ним постійно сплачуються комунальні послуги у сумі 2000 грн не знайшло своє підтвердження.

Окрім цього, позивачем зазначено його витрати з оплати проїзду, але вони не підтверджені жодними доказами. Крім того, суд, зауважує, що позивач має змогу користуватись альтернативними видами транспорту, зокрема, велосипедом, самокатом, а отже, з урахуванням того, що він працює на ПрАТ «ПГЗК», який розташований у межах міста Горішні Плавні, позивач взагалі може не нести жодних витрат з оплати проїзду.

Також, позивачем не надано жодних інших належних допустимих та достовірних доказів на підтвердження сплати ним, зокрема, витрат на послуги перукаря, відпочинок, канцелярських товарів, вітамінів, ліків, одягу та інших витрат зазначених позивачем в обґрунтування свого позову.

Крім того, доводи позивача про несення витрат на проживання, проїзд, кредитні зобов`язання, не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд в котре зазначає, що, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/10, як просить позивач на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки буде меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому зменшення стягуваних аліментів на утримання сина ОСОБА_5 з 1/4 до 1/6 частини заробітку буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх неповнолітніх дітей позивача та дружини.

Установивши теперішній середньомісячний дохід позивача (з урахування сплати податків становить близько 18 500 грн), матеріальне становище позивача, що змінилося, у зв`язку з одруженням та народженням сина ОСОБА_6 , з часу постановлення рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.01.2014 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 від заробітної плати (доходу), пояснення позивача щодо необхідності утримувати дружину, порівнявши розмір доходу ОСОБА_3 і мінімальний розмір аліментів, встановлений на законодавчому рівні, та врахувавши матеріальні потреби на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 2011 р.н., та неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2019 р.н., виходячи з викладеного, застосовуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 , 2011р.н., з 1/4 частини до 1/6 частини щомісячно, з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину.

Щодо вимог позивача про часткове звільнення його від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі 3/20 частки з усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 21.01.2020 по день набрання рішенням суду законної сили суд наголошує на наступному.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Натомість такої вимоги позивачем не заявлялось.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», убачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Звільнення позивача від сплати по аліментам, у відповідному розмірі з дати подачі позову до набрання рішенням законної сили, призведе до порушення прав дитини, отже підстави для такого звільнення повинні бути передбачені чинним законодавством. На такі підстави позивач, який є працездатною людиною із стабільним заробітком не послався.

З огляду на вищенаведене у позовній вимозі щодо часткового звільнення позивача від сплати аліментів, у відповідному розмірі з дати подачі позову до набрання рішенням законної сили, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.01.2014 року по справі № 534/3916/13-ц на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що становить 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину.

Стягнення аліментів у новому розмірі проводити щомісячно з часу набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Раніше виданий на підставі рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 21.01.2014 справа №534/3916/13-ц виконавчий лист - відізвати.

У іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_1 судовий збір у сумі 508 грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКППНОМЕР_6.

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Повне ім`я третьої особи: ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя О.В. Солоха

Повний текст рішення складено 06.08.2020.