ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4059/20 Справа № 210/3615/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/3615/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

стягувач: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: державний виконавець Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бочкарьова Єлизавета Геннадіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року, яка ухвалена суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 27 січня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бочкарьової Є.Г. та просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бочкарьової Є.Г. щодо не скасування арешту рухомого майна ОСОБА_2 , який було накладено нею згідно постанови від 05 лютого 2019 року у виконавчому провадженні № 48726404 та зобов`язати державного виконавця Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бочкарьову Є.Г. скасувати арешт рухомого майна ОСОБА_2 , у тому числі арешт і розшук транспортного засобу ВАЗ 21101 ЗНГ державний номер НОМЕР_1 , який було накладено нею згідно постанови від 05 лютого 2019 року у виконавчому провадженні № 48726404.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні у Металургійному відділі Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебуває, виданий Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу, виконавчий лист № 210/3615/15-ц від 27 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття (виконавче провадження № 48726404).

Постановою державного виконавця від 19 листопада 2018 року звернуто стягнення на доходи боржника - ОСОБА_2 , які він отримує у вигляді заробітної плати від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 .

Постановою державного виконавця від 05 лютого 2019 року накладено арешт на все рухоме майно боржника - ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що станом на лютий місяць 2019 року скаржник мав заборгованість у розмірі 7 641,42 грн.

Даний арешт також поширюється на належний боржнику автомобіль ВАЗ 21101 ЗНГ, державний номер НОМЕР_1 . На даний час у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

21 жовтня 2019 року боржник звернувся до державного Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бочкарьової Є.Г. із заявою про скасування арешту, однак арешт не було скасовано.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії, рішення Державного виконавця Металургійного відділу ДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області Бочкарьової Єлизавети Геннадіївни, про зобов`язання державного виконавця зняти арешт з майна та розшук з транспортного засобу відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення його скарги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на теперішній час заборгованість відсутня, взагалі вона утворилась у зв`язку з певними непорозуміннями між державним виконавцем та роботодавцем боржника щодо порядку та сум утримань з доходів боржника.

Вказує, що при виконанні рішень про стягнення аліментів, звернення стягнення на майно боржника допускається виключно з метою погашення заборгованості, розмір якої перевищує сукупність платежів за три місяці. Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що боржник ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість, в матеріалах справи відсутні докази ухилення.

Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна боржника є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Зокрема, рішення про стягнення аліментів може бути забезпечено в іншій спосіб, окрім накладення арешту на майно боржника, а саме встановлення обмежень, визначених ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника боржника ОСОБА_2 адвоката Мотуза О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, стягувачку ОСОБА_1 та державного виконавця Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Хлонь А.В., які, кожен окремо заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, скарга подана 31.10.2019 року, тобто через пів року після накладання арешту, отже строк, що минув з моменту накладання арешту та ліквідації заборгованості до моменту подачі скарги, порівняно невеликий, враховуючи загальний строк покладення на боржника аліментних зобов`язань, а саме до 2030 року. Крім того, врахував, що до моменту накладання арешту боржник не у повному обсязі платив аліменти, мав заборгованість, тому дійшов висновку, що у разі зняття арешту зараз, боржник може продовжити ухилення від сплати аліментів, і, отже цілі забезпечення стягнення аліментних платежів досягнуті не будуть.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Металургійному відділі Державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме у державного виконавця Бочкарьової Єлизавети Геннадіївни, перебуває, виданий Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, виконавчий лист № 210/3615/15-ц від 27 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_1 та 23.11.2030 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання якого, згідно постанови державного виконавця від 19 листопада 2018 року, звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує у вигляді заробітної плати від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 . (а.с. 24).

Постановою державного виконавця Металургійного відділення Державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Бочкарьовою Єлизаветою Геннадіївною про арешт майна боржника від 05 лютого 2019 року накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_2 у зв`язку з наявною заборгованістю у розмірі 7 641,42 грн. (а.с. 25).

Згідно довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_5 № 12 від 08.10.2019 року, у ОСОБА_2 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованості зі сплати аліментів не має (а.с. 27).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 та п.6 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Відповідно до частини 2 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається висновок про те, що накладення арешту на майно боржника є винятковим заходом обмеження права власності фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Відповідно до частини п`ятої ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Пунктом 19 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N512/5, передбачено, що у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_2 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованості зі сплати аліментів не має, отже, прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна боржника втратили свою актуальність та є такими, що порушують право власності заявника на вільне розпорядження своїм майном.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бочкарьової Єлизавети Геннадіївни.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Бочкарьової Єлизавети Геннадіївни щодо не скасування арешту рухомого майна ОСОБА_2 , який було накладено згідно постанови від 05 лютого 2019 року у виконавчому провадженні № 48726404.

Зобов`язати начальникаМеталургійного відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) скасувати арешт рухомого майна ОСОБА_2 , у тому числі арешт і розшук транспортного засобу ВАЗ 21101 ЗНГ державний номер НОМЕР_1 , який було накладено згідно постанови від 05 лютого 2019 року у виконавчому провадженні № 48726404.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2020 року.

Головуючий:

Судді: