Справа № 278/2285/18
Провадження №4-с/278/19/19
У Х В А Л А

іменем України

29 січня 2020 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.,

секретаря с.з. Талавєр Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2019 року ОСОБА_1 у порядку ст.447 ЦПК України звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Тарнавської А.М. Мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 29 травня 2019 року відкрито виконавче провадження на виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року №278/2285/18, виданого Житомирським районним судом Житомирської області від 27 травня 2019 року про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,25 га., кадастровий номер :03:001:0041, розташованої за адресою: с.Млинище Житомирського району Житомирської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнення з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку судового збору.

Скаржниця вважає, що рішення державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є неправомірним, оскільки постанови від 29 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №59226060 та №59225959 за своїм змістом не відповідають постанові Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року.

Відповідно, державний виконавець, мав повернути виконавчий документ стягувачу, проте цієї норми не дотримався, й усупереч дії закону протиправно прийняв рішення про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засідання скаржник ОСОБА_1 та її представники скаргу підтримали з підстав зазначених в йому (а.с.21).

В судовому засіданні державний виконавець скаргу не визнала та пояснила, що в провадженні відділу перебувало виконавче провадження №59226060 від 29 травня 2019 року, з виконання виконавчого листа №278/2285/18 виданого 27 травня 2019 року Житомирським районним судом Житомирської області про усунення ОСОБА_2 перешкод у користування житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , який відповідав всім вимогам Закону України «Про виконавче провадеження», а тому 29 травня 2019 року постановою старшого державного виконавця відкрито виконавче провадження. Копії постанови було направлено сторонам виконавчого провадження на адреси вказані у виконавчому листі, а тому вважає дії державного виконавця законними.

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність державного виконавця забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження шляхом їх витребування.

В судовому засіданні заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення скарги, оскільки виконавчий лист виданий Житомирським районним судом Житомирської області на підставі рішення суду, та державним виконавцем відкрито виконавче провадження про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, а тому доводи скаржника викладені в скарзі безпідставними.

Вивчивши скаргу, вислухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦК України).

Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,25 га., кадастровий номер :03:001:0041, розташованої за адресою: с.Млинище Житомирського району Житомирської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухвалено усунути ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 0,25 га., кадастровий номер :03:001:0041, розташованої за адресою: с.Млинище Житомирського району Житомирської області, шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. В частині виселення ОСОБА_1 рішення Житомирського районного суду Житомирської області не оскаржувалось та набуло законної сили. (а.с.8-10).

27 травня 2019 року Житомирським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2019 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року.

29 травня 2019 року постановою старшого державного виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Тарнавською А.М. відкрито виконавче провадження №29226060 (а.с.11).

Того ж дня, ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 направлено копію постанови про відкриття провадження (а.с.12), яку остання отримала 05 червня 2019 року, про що зазначає в своїй скарзі (а.с.3).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. (ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження").

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, є безпідставним, оскільки вказана процесуальна дія вчинена державним виконавцем у межах вказаного закону - на підставі заяви стягувача про невиконання рішення суду та рішення суду виконавчого документу, яке відповідає вимогам виконавчого документу.

Щодо оскарження заявником постанови про відкриття виконавчого провадження без дотримання вимог до виконавчого документу, суд вважає такі доводи недоведеними, оскільки такий виконавчий документ має всі необхідні реквізити для його виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інформація про що покладена й у оскаржувану постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Державний/приватний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, оскаржувана постанова відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і виконавчий документ (лист) пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Рішення суду є обов`язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеною та безпідставною.

Інші доводи скарги зводяться до власного тлумачення заявником закону, що суперечить чинному законодавству та не можуть бути підставою для задоволення такої скарги.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Окрім того, інші доводи заявника, оскаржуваної дії посадової особи (державного виконавця), які наведені у заяві, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст.452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи (а.с.22), за таких підстав витрати покладаються на державу.

На підставі викладеного, керуючись п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст.3, 4, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31 січня 2020 року.

Суддя: І.В.Зубчук