ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2020 року

м. Харків

справа №636/3502/17

провадження № 22-ц/818/1637/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 листопада 2019 року, постановлене під головуванням судді Гуменного З.І. в залі суду в місті ЧугуєвіХарківської області (повний текст судового рішення складено 03 грудня 2019 року), -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 листопада 2019 року позов задоволено. Проведено розподіл житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз Адамової Д.В. № 13932 від 29.03.2019 року та виділено: ОСОБА_1 - 45/100 частини домоволодіння, яка складається з: приміщення літ. «А» (житлові кімнати 1-6, 1-7, 1-8), загальною площею 26,8 кв.м.; надвірних будівель: сараї літ. «Г», «Г1», «Г2», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», гараж літ. «Ж»; ОСОБА_2 - 55/100 частини домоволодіння, яка складається з: приміщення літ. «А» (житлова кімнат 1-5) площею 17,1 кв.м.; приміщення літ. «А1» (коридор 1-2, частина приміщення кухні 1-4, частина приміщення топічної 1-9); приміщення «А2» (ванна кімната 1-3, частина приміщення кухні 1-4), приміщення «А3» (коридор 1-1, частина приміщення топічної 1-9); надвірних будівель: ганок літ. «а», козирок літ. «а1», літня кухня літ. «Б», навіси літ. «Б1» та «Б2», погріб літ. «В», колонка літ. «К», ворота № 2. Перерозподілено ідеальні долі та визнано за ОСОБА_1 право власності на 45/100 частини вказаного домоволодіння замість належної йому 1/2 частини вказаного житлового будинку та за ОСОБА_2 право власності на 55/100 частини вказаного домоволодіння замість належної їй 1/2 частини вказаного житлового будинку. Для здійснення запропонованого варіанту розподілу зобов`язано провести переобладнання: 1.У перегородках між приміщеннями 1-2 та 1-8, 1-5 та 1-6 - демонтувати дверні блоки, дверні прорізи закласти.

2.У зовнішній стіні приміщення 1-7 демонтувати віконний блок, віконний проріз подовжити, влаштувати дверний проріз, встановити дверний блок. 3.Звести тамбур глибиною не менш ніж 1,5 м. 4.В приміщенні 1-7 влаштувати люк на горище. 5.У перегородці між приміщеннями 1-6 та 1-7 влаштувати дверний проріз, встановити дверний блок. 6.Співвласникам організувати самостійні мережі газопостачання, опалення та електропостачання. Поділ горища житлового будинку літ. «А» проводити по лінії розподілу житлового будинку без зведення перегородки.

Зобов`язано власників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після завершення проведення будівельних робіт ввести об`єкти будівництва (виділюваних квартир) в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства. Визначено порядок користування приватизованої земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :46:007:0003, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 13932 від 29.03.2019 та виділено у користування співвласників на належну кожному з них частину у праві власності на домоволодіння: ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 500 кв.м., в тому числі: під житловим будинком літ. «А» - 34,8 кв.м.; гаражем літ. «Ж» - 24,4 кв.м.; сараєм літ. «Г»- 16,7 кв.м.; сараєм літ. «Г1» - 12,5 кв.м.; сараєм літ. «Г2» - 7,0 кв.м.; вбиральнею літ. «Д» - 1,2 кв.м.; літньою душевою літ. «Е» - 3,5 кв.м.; всього під забудовою - 100,1 кв.м., прибудинкова територія - 399,9 кв.м.; ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 500 кв.м., в тому числі: під житловим будинком літ. «А» - 21,1 кв.м.; прибудовою літ.«А1» - 18, 2 кв.м.; прибудовою літ.«А2» - 10,8 кв.м.; прибудовою літ. «А3» - 5,2 кв.м.; ганок літ. «а» - 1,9 кв.м.; козирок літ. «а1» - 4,5 кв.м.; літньою кухнею літ. «Б» - 15,3 кв.м.; навісом літ. «Б1» - 14,5 кв.м.; навісом літ. «Б2» - 7,9 кв.м.; погребом літ. «В» - 12,6 кв.м.; всього під забудовою - 112,0 кв.м., прибудинкова територія - 388,0 кв.м. Межа між земельними ділянками № 1 та № 2 проходить у такій спосіб: - точка А поділяє межу земельної ділянки по червоній лінії (вул . Зачуговська) на відрізки розміром 10,46 м та 17,88 м; - відрізок АД прокласти за лінією розподілу будинку;

- відрізок ДГ довжиною 27,21 м прокласти по прямій лінії до тильної межі земельної ділянки;

- точка поділяє тильну межу земельної ділянки на відрізки 15,0 м та 13,48 м. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 15356 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 1280,00 грн. та затрати, пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в сумі 9295,00 грн., а всього стягнуто 10575 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що дійсно, експертом запропоновано єдиний варіант розподілу житлового будинку в натурі за яким частки співвласників зміняться та складатимуть 45/100 та 55/100 часток замість Ѕ частки кожного. Після розподілу будинку частка відповідача стає на 5/100 більше за ідеальну у зв`язку з цим вона зобов`язана сплатити грошову компенсацію позивачу у розмірі 15356, 00 грн. Зазначає, що вона є пенсіонером, інвалідом 2 групи, проживає та зареєстрована у спірному житловому будинку разом з дочкою та онукою (дитиною-інвалідом), інших доходів крім пенсії не має, також не має можливості продовжувати трудову діяльність у зв`язку з інвалідністю. Суд першої інстанції не врахував, що відповідач матеріально неспроможна сплатити грошову компенсацію, оплатити вартість робіт з переобладнання приміщень будинку в ізольовану квартиру, а також обладнання цих приміщень системами окремими енерго-, газопостачання та опалення. Також зазначає, що запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи варіант поділу житлового будинку, який продубльований в судовому рішенні передбачає як втручання в несучі конструкції житлового будинку (влаштування люку на горищі, зведення тамбуру) так і облаштування ізольованих квартир окремими мережами електро- та газопостачання, мережами опалення. Тобто вищевказані переобладнання та перепланування потребують отримання погоджувальних документів. Вказує, що в судовому засіданні її представник звертав увагу суду на те, що для здійснення запланованих експертом переобладнань житлового будинку потребує попереднього узгодження будівельних робіт з відповідними службами, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку погодження з виконавцями послуг електропостачання, газопостачання, опалення будинку тощо. Крім того вважає невірним вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Так в судовому засіданні в суді першої інстанції її представник звертала увагу суду на те, що відповідач згідно довідки МСЕК з 05 листопада 2019 року має інвалідність 2 групи та просила врахувати дану інформацію під час вирішення питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 листопада 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновком судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса передбачений варіант розподілу житлового будинку і визначення порядку користування земельною ділянкою. Тому вважав можливим провести поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем та визначити порядок користування земельною ділянкою. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 та приватизована земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :46:007:0003, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по Ѕ частині кожній стороні) на підставі свідоцтв про право на спадщину, посвідчених державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області 20.11.2012 та зареєстрованих у реєстрі за № 2-1417 і 2-1419, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 20.11.2012, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35655888 від 30.03.2015 та Витягом про державну реєстрацію прав № 36911398 від 23.12.2012 (а.с. 7-12). Сторонами будинок зареєстровано у КП «Чугуївське МБТІ» інвентаризаційна справа № 172, про що свідчить технічний паспорт на будинок, в якому зазначений розмір частки власності кожного - Ѕ частина (а.с. 13-17).

Спірне домоволодіння складається з житлового будинку площею 55,9 кв.м., прибудови площею 18,2 кв.м., прибудови площею 10,8 кв.м., прибудови площею 5,2 кв.м., ганку, козирку, надвірних будівель: літньої кухні, навісів, погрібу, 3 сараїв, вбиральні, літнього душу, гаражу, колонки, 2 огорож та воріт, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 1000 кв.м.: під будинком - 92 кв.м., під господарськими будівлями - 119 кв.м., під двором 343 кв.м., під городом - 446 кв.м.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він фактично користується частиною будинку, що не відповідає розміру частки права власності, тобто є значно меншою. При цьому в спірному будинку немає окремих входів та приладів обліку комунальних послуг. Між власниками виникають непорозуміння щодо порядку користування будинком та землею і угоди про спосіб виділення частки із загального майна не досягнуто, хоча кожний власник користується окремими кімнатами будинку і такий порядок користування будинком встановився давно Тому він вимушений був звернутися до суду з позовом, в якому просив виділити сторонам приміщення в будинку з урахуванням фактичного користування. Також він просив визначити порядок користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України та означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що, по суті, є правом двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч. ч. 1 та 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року з наступними змінами і доповненнями роз`яснено, що у спорах про поділ будинку в натурі, учасникам спільної часткової власності на будинок, може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідатиме розміру їх часток у домоволодінні, та можливості переобладнати будинок в ізольовані квартири з улаштуванням у кожній частині будинку окремих систем водопостачання, каналізації, опалення та газопостачання, оскільки поділ будинку на частини передбачає користування кожним із співвласників цих послуг окремо.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки, як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №13932 від 29.03.2019 року експертом запропоновано один варіант поділу житлового будинку з надвірними будівлями за умови відступу від ідеальних часток та розрахунком компенсації. За вказаним варіантом розподілу фактичні частки співвласників в будинку становлять: І-співвласник ОСОБА_1 - 45/100 частини, ІІ співвласник ОСОБА_2 - 55/100, при цьому грошова компенсація складає у розмірі 15356,00 грн., яку ІІ співвласник повинен сплатити І співвласнику. Також запропонований варіант визначення порядку користування будинком та земельною ділянкою.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно єдиного варіанту розподілу позивачу на 45/100 частини домоволодіння виділяються приміщення літ. «А» (житлові кімнати 1-6, 1-7, 1-8), загальною площею 26,8 кв.м.; надвірні будівлі: сараї літ. «Г», «Г1», «Г2», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», гараж літ. «Ж». У користування позивачу передається земельна ділянка площею 500 кв.м., в тому числі: під житловим будинком літ. «А» - 34,8 кв.м.; гаражем літ. «Ж» - 24,4 кв.м.; сараєм літ. «Г»- 16,7 кв.м.; сараєм літ. «Г1» - 12,5 кв.м.; сараєм літ. «Г2» - 7,0 кв.м.; вбиральнею літ. «Д» - 1,2 кв.м.; літньою душевою літ. «Е» - 3,5 кв.м.; всього під забудовою - 100,1 кв.м., прибудинкова територія - 399,9 кв.м.;

Відповідачу згідно варіанту розподілу на її 55/100 частини домоволодіння виділяються приміщення літ. «А» (житлова кімнат 1-5) площею 17,1 кв.м.; приміщення літ. «А1» (коридор 1-2, частина приміщення кухні 1-4, частина приміщення топічної 1-9); приміщення «А2» (ванна кімната 1-3, частина приміщення кухні 1-4), приміщення «А3» (коридор 1-1, частина приміщення топічної 1-9); надвірні будівлі: ганок літ. «а», козирок літ. «а1», літня кухня літ. «Б», навіси літ. «Б1» та «Б2», погріб літ. «В», колонка літ. «К», ворота № 2 та виділяється у користування відповідачу земельну ділянку площею 500 кв.м. в тому числі: під житловим будинком літ. «А» - 21,1 кв.м.; прибудовою літ.«А1» - 18, 2 кв.м.; прибудовою літ.«А2» - 10,8 кв.м.; прибудовою літ. «А3» - 5,2 кв.м.; ганок літ. «а» - 1,9 кв.м.; козирок літ. «а1» - 4,5 кв.м.; літньою кухнею літ. «Б» - 15,3 кв.м.; навісом літ. «Б1» - 14,5 кв.м.; навісом літ. «Б2» - 7,9 кв.м.; погребом літ. «В» - 12,6 кв.м.; всього під забудовою - 112,0 кв.м., прибудинкова територія - 388,0 кв.м.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що хоча позивачу виділяються приміщення більшої житлової площі, ніж житлова площа приміщень відповідача, проте у власність відповідачу передаються приміщення кухні, ванної кімнати та топочної кімнати, до яких проведені комунікації, що з врахуванням витрат, що будуть понесені позивачем на влаштування відповідних служб у своїй частині будинку, ставить відповідача у краще становище, ніж позивача. При цьому площа житлових приміщень позивача змінюється у зв`язку із переобладнанням частини виділених йому житлових приміщень у службові. Також з надвірних будівель відповідачу виділяється літня кухня, погріб та водопровідна колонка, тоді як позивачу лише сараї, вбиральня та літній душ. Також варіант розподілу будинку не передбачає проведення переобладнання будинку, яке порушило б конструкцію самого будинку.

Відповідачем не було запропоновано свій варіант розподілу спірного домоволодіння, який був би розглянутий експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи.

Висновок суду першої інстанції про те, що варіант виділу житлового будинку з надвірними будівлями із повною ізоляцією та відповідний йому порядок користування земельною ділянкою є прийнятним для застосування - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Доводи апелянта про можливість вирішення спору шляхом визначення порядку користування будинком не ґрунтується на законі, оскільки поділ спільного майна є можливим, про що і просив позивач, тому й немає підстав для відмови у задоволенні позову. При цьому частки співвласників є повністю ізольованими. Натомість при визначенні порядку користування частина приміщень залишається у загальному користуванні.

Частка відповідачки не зменшилась, тому її права не порушені. Стягнення компенсації з власника, якому виділяється більша частка, ніж припадає на його долю, відповідає вимогам закону.

Також доводи апелянта про скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим складності у сплаті грошової компенсації та оплати будівельних робіт не є підставою для відмови у позові про поділ будинку за наявності такої технічної можливості.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду в частині поділу житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнув судовий збір у розмірі 1280,00 грн. Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо не врахування судом першої інстанції того, що вона звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув судовий збір з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині судового збору скасуванню, на підставі ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення в цій частині, з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. 367, 374, 376 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 листопада 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору - скасувати.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1280,00 грн. за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 06.08.2020 року.