Справа 431/323/2020
Провадження 2-о/431/172/2020
РІШЕННЯ
30 січня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі
судді Олійник С.В.,
за участі секретаря судових засідань Яковенко А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)про встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України,
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті.
В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що його матір`ю була ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка радгоспу «Індустрія» Ст-Луганського району Луганської області, громадянка України, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою Україна, Луганська область, м. Луганськ, причина смерті інфаркт головного мозку. Про її смерть було видане лікарське свідоцтво про смерть №33 від 01 січня 2020 року, яке не є дійсним на території України. У зв`язку з чим просить суд винести рішення, яким встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка радгоспу «Індустрія» Ст-Луганського району Луганської області, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , причина смерті інфаркт головного мозку.
У судове засідання заявник, та представник заінтересованої особи не з`явились. Представник заінтересованої особи до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутності.
На підставі ч.3 ст.211, ч.3 ст.294 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, та представника заінтересованої особи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом статті 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ксерокопії лікарського свідоцтва про смерть №33 від 01 січня 2020 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , причина смерті інфаркт головного мозку.
Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», встановлено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.
Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. м. Луганськ.
За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.
Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Оцінюючи ксерокопію лікарського свідоцтва про смерть, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та немайнових прав заявника, суд вважає, що надана заявником ксерокопія лікарського свідоцтва про смерть, є підтвердженням того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка радгоспу «Індустрія» Ст-Луганського району Луганської області, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , причина смерті інфаркт головного мозку.
Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, то суд вважає заяву про встановлення факту смерті - законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання.
Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268, 293-294,317,319, п.8 ч.1 ст.430ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Старобільському району та місту Брянка Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)про встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки радгоспу «Індустрія» Ст-Луганського району Луганської області, громадянки України, яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , причина смерті інфаркт головного мозку.
Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Старобільського районного суду Луганської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Олійник С.В.