Справа № 495/1583/20
№ провадження 2/495/1638/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідачки: не з`явилася

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 495/1583/20

за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради

до ОСОБА_1

про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

13.03.2020 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської МР (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідачка) про позбавлення батьківських прав (а.с.1-5).

Так, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до її неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/1583/20 за позовом органу опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.30-31).

Позивач - орган опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР в судове засідання не з`явився, але його представник - Завгороднюк В.О. подала до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглянути за її відсутністю, у зв`язку з запровадженням загальнонаціонального карантину (а.с.43).

Відповідачка - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та просить справу розглянути за її відсутністю. (а.с.44-45).

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 02.10.2019 року № 1, державну реєстрацію народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.13).

ОСОБА_1 в шлюбі не перебуває, разом з неповнолітньою донькою зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З 26.01.2005 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради та отримує державну допомогу на дитину, а саме державну допомогу дитині з інвалідністю, з надбавкою на догляд та державну допомогу на дитину одинокої матері, що підтверджується повідомленням року № 56/01 -09/260) від 22.01.2019 року (а.с.15).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом служби у справах дітей від № 4 від 16.01.2019 року поставлено на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах (а.с.14).

Як вказує позивач, ОСОБА_1 неодноразово була запрошена до служби у справах дітей. Під час бесід їй надавалися рекомендації стосовно необхідності поліпшення житлово-побутових умов проживання, відповідального батьківства, ведення здорового способу життя, необхідності дотримуватись санітарно-гігієнічних норм проживання. Також надавались рекомендації щодо планування сімейного бюджету, її працевлаштування, налагодження відносин в сім`ї, виховання дитини.

Проте, ОСОБА_1 ігнорує рекомендації спеціалістів, офіційно не працює, не створила дитині належні безпечні умови проживання, пройшла лікування від алкогольної залежності та через деякий час повернулася до надмірного вживання алкогольних напоїв, не намагається змінити свій спосіб життя з метою належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 .

Відповідачка в вихованні та навчанні доньки участі не приймає, з класним керівником зв`язок не підтримує, батьківські збори не відвідує, про що свідчить повідомлення № 259 Білгород-Дністровської загальноосвітньої школи № 4 від 04.01.2010 року № 259 (а.с.16).

Крім цього, за місцем реєстрації ОСОБА_1 характеризується негативно, була помічена у зловживанні алкогольних напоїв. Впродовж 2019 року тричі притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП України та один раз за ст.178 КУпАП. Сім`я відповідачки знаходиться під соціальним супроводом в міському центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді, у зв`язку з низьким батьківським потенціалом матері, вживанням алкогольних напоїв та порушенням санітарно-гігієнічних норм проживання. Незважаючи на наданий відповідачці комплекс соціальних послуг, вона продовжує вести асоціальний спосіб життя, вживати алкогольні напої, не створі належні умови для проживання дитини, офіційно не працевлаштовується, задовольняється тимчасовими заробітками та план соціального супроводу не виконує.

06.03.2020 року, орган опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР надав висновок № 32/646 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-8).

Дані обставини і стали підставою для звернення до суду ОСОБА_4 із відповідною позовною заявою.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ст.166 Сімейного кодексу України).

У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, неповнолітня донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована разом із матір`ю - ОСОБА_1 , однак мати участі у вихованні доньки не приймає, матеріально не забезпечує її та веде асоціальний спосіб життя.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відповідність та доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог органу опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-152, 155, 164-166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 128, 131, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.В. Мишко