ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5872/20 Справа № 191/4591/19 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання прав і обов`язків спадкодавця в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року Позивачі звернулися до суду з позовом до Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання прав і обов`язків спадкодавця в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке було видано 21 листопада 2005 року виконкомом Дібровської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яке додається до матеріалів справи.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме земельна частка (пай) площею 6,19 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території КСП «Перемога» в с. Діброва Синельниківського району Дніпропетровської області.

Вказана земельна частка (пай) була виділена ОСОБА_4 на підставі рішення Синельниківської райдержадміністрації від 22 травня 1997 року №353-р без визначення меж земельної ділянки.

В натурі межі земельної ділянки не визначались і право власності не було зареєстровано у встановленому законом порядку.

В 2006 році позивачі звернулись до державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори з Заявою про прийняття спадщини. Але постановою державного нотаріуса нам було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно.

Сукупність викладених обставин унеможливлює отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріуса і зумовлює звернення до суду з позовом про визнання прав та обов`язків спадкодавця в порядку спадкування за законом.

Просять визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 права та обов`язки спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 6,19 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території КСП «Перемога» в с. Діброва Синельниківського району Дніпропетровської області, яка була виділена ОСОБА_4 на підставі рішення Синельниківської райдержадміністрації від 22 травня 1997 року №353-р, з правом реєстрації права власності зазначеної земельної ділянки в органах державної реєстрації.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у справі відсутній спір, позивачами отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що факт зміни прізвища ОСОБА_5 з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 26 квітня 2014 року.

Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 від 28 жовтня 1992, серії НОМЕР_4 від 28 грудня 2005 року (повторне), підтверджується факт того, що батьками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Факт шлюбних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 17 жовтня 1987 року підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 28 грудня 2005 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 21 листопада 2005 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В спадковій справі №313/2006 померлого ОСОБА_4 , маються три свідоцтва про право на спадщину за законом на кожну особу від 17 червня 2006 року, посвідчених державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Бордюг І.Ю., згідно яких ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 успадкували по 1/3 частині майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та яке складається з: житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 7700 кв.м.; земельної ділянки загальною площею 0,77 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку; земельної ділянки загальною площею 6,19 га, що знаходиться на території КСП «Перемога» Синельниківського району Дніпропетровської області наданої для ведення селянського (фермерського) господарства.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що у справі відсутній спір, позивачами отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення

Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно ч.1 та п. б ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також, право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, звертаючись до суду із позовом позивачі просили суд визнати за ними права та обов`язки спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 6,19 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території КСП «Перемога» в с. Діброва Синельниківського району Дніпропетровської області, яка була виділена ОСОБА_4 на підставі рішення Синельниківської райдержадміністрації від 22 травня 1997 року №353-р, з правом реєстрації права власності зазначеної земельної ділянки в органах державної реєстрації.

Рішення Синельниківської райдержадміністрації від 22 травня 1997 року №353-р або інших документів, які б свідчили про належність спірної земельної ділянки померлому ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що у справі відсутній спір, оскільки позивачами отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є помилковим, оскільки видані свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на іншу земельну ділянку, яка належала померлому, тоді як доказів належності земельної ділянки площею 6,19 га в умовних кадастрових гектарах, який розташований на території КСП «Перемога» в с. Діброва Синельниківського району Дніпропетровської області, яка була виділена ОСОБА_4 на підставі рішення Синельниківської райдержадміністрації від 22 травня 1997 року №353-р матеріали справи не містять.

Встановивши, що позивачами не доведено своїх позовних вимог, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування підстав відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2020 року змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Л.О. Каратаєва

Т.Р. Куценко