Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2020 Справа №607/15719/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливки Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Магдич Ольги Олександрівни ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання недійсним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка Сергія Васильовича, третя особа - Акціонерне товариство «Укрсиббанк», у якому просить визнати недійсним рішення державного реєстратора Білобожницької сільської Чортківського району Тернопільської області Іванісіка Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47231928 від 06 червня 2019 року; витребувати спірне нежитлове приміщення загальною площею 73,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 із незаконного володіння відповідача TOB «Кей-Koлект» та зобов`язати ТОВ «Кей-Колект» звільнити приміщення за адресою: м. вул. Симоненка, 10 та передати його належному власнику. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником нежитлового приміщення загальною площею 73.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. 23 листопада 2006 року. 12 червня 2019 року невідомі йому особи увірвалися в належне йому приміщення, застосовуючи фізичну силу заблокували вхід у приміщення та заявили, що вони є його власниками. Застосовуючи фізичну силу вказані особи замінити вхідні замки до приміщення, встановили охоронні пристрої і шляхом психологічного тиску та погроз примусили його залишити приміщення. Працівникам поліції, які приїхали на його виклик, невідомі особи назвалися представниками TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ», та пред`явили доручення і витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно Інформаційної довідки, яку позивач отримав у державного реєстратора від 14 червня 2019 року державний реєстратор Іванісік Сергій Васильович Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області 06 червня 2019 року прийняв рішення під індексним номером 47231928 про державну реєстрацію права власності за TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» на спірне приміщення. Рішення державного реєстратора прийняте на підставі договору відступлення права вимоги №2459-2460, виданого 11 червня 2012 року, договору іпотеки № 13060 укладеного 23 листопада 2006 року, вимоги про усунення порушень основного зобов`язання №733578/01 виданої 01 жовтня 2018 року, договору факторингу №4 укладеного 11 червня 2012 року між ТОВ «Кей-Колект» ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «Укрсиббанк». Позивач вважає, що вказане рішення державного реєстратора Іванісіка С.В. є незаконним, таким що винесене всупереч вимогам Закону України «Про іпотеку», іншим нормативним актам та в учення умов договору іпотеки № 13060 від 23 листопада 2006 року. Зокрема вказує, що 21 листопада 2006 року між позивачем ОСОБА_1 ( Позичальник) та АКІБ «УкрСиббанк» (Банк) був укладений кредитний договір №0. В забезпечення даних зобов`язань по кредитному договору, 23 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та Банком був укладений договір іпотеки № 13060 на приміщення загальною площею 73,9 кв.м, що є власністю Позичальника та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи із змісту розділу «Підстава виникнення права власності» інформаційної довідки з ДРРП на спірний об`єкт рішення державного реєстратора Іванісіка С.В. №47231928 від 06 червня 2019 року про оформлення права власності прийнято у зв`язку з існуванням у ТОВ «Кей-Колект» прав іпотекодержателя на спірне приміщення. Однак, позивач вважає, що відповідач TOB «Кей-Колект» не міг на законних підставах набути права власності на вказаний об`єкт реалізуючи своє право іпотеко держателя, оскільки для звернення стягнення на предмет іпотеки на спірний об`єкт минув строк позовної давності. Згідно п.5.5 кредитного договору «У випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів,комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або застоводавцем, та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, Банк має право дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 Договору», а п. 7.3 кредитного договору доповнює «відповідно до вимог ст.611 ЦКУ при порушенні Позичальником вимог п.п2.3,4.9,5.3, 5.6,5.8,5.10,7.4,9.2,9.14. цього Договору Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору.» Відповідно до Розділу 11 Договору, термін кредиту вважається таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове кредиту від Банку». 22 березня 2010 року у справі № 2-684/10 Тернопільським міськрайонним судом було прийнято рішення про дострокове стягнення з Позичальника (позивача у справі) суми кредиту, плати за користування кредитом, пені та штрафу за кредитним договором. Тобто, виходячи з умов кредитного договору минув термін кредитних відносин, тобто дії кредитного договору. Для Позичальника та Банку дія кредитного договору припинена 22 березня 2010 року, в зв`язку з отриманням рішення по справі №2-684/10 про дострокове стягнення заборгованості. Відповідно до п.4.1 договору іпотеки «Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо на момент настання терміну виконання основного зобов`язання, воно не буде виконано повністю, у випадках порушення графіку погашення кредитної заборгованості або у разі несплати відсотків (або частини відсотків) відповідно до умов кредитного договору. При цьому Іпотекодержатель має право звернути стягнення на весь предмет іпотеки, за своїм розсудом, та задовільнити за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі усі вимоги, передбачені кредитним договором. Позивач вважає, що такі обставини наступили по кредитному договору 22.03.2010 року, а тому, оскільки термін повернення заборгованості за кредитним договором 081155000 від 21.11.2006 року, сплив 22.03.2010 року, та цей же термін зазначено у п.1.3. договору іпотеки, тому саме 22.03.2010 року слід розглядати як початок перебігу строку позовної давності, та саме з 22.03.2010 року у кредитора виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, строк позовної давності, щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки сплив 22 березня 2013 року. З цих підстав вважає. Що 10 червня 2019 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» незаконно зареєструвало на себе право власності на приміщення загальною площею 73,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , подавши заяву до державного реєстратора Іванісіка С.В. 24 травня 2019року, оскільки будь-які докази, які б свідчили про переривання позовної давності до даної вимоги відсутні, а тому, строки позовної давності для примусового стягнення на предмет іпотеки закінчилися 22 березня 2013 року. Відповідно до пункту 5.2 договору іпотеки задоволення вимог Іпотекодержателя може бути здійснене шляхом добровільної передачі предмета у власність Іпотекодержателя. Добровільна передача предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя здійснюється в порядку визначеному пунктом 5.3.1 договору «Застереження про добровільну передачу». Пункт 5.3.1 передбачає, що згода Іпотекодавця на добровільну передачу іпотечного майна у власність Іпотекодержателя оформляється договором про перехід права власності. Отже, добровільна передача предмету іпотеки у власність іпотекодержателю здійснюється лише в добровільному порядку та за згодою сторін на підставі складання окремого договору. Договір про добровільну передачу предмета договору іпотеки (спірного приміщення) не укладався позивачем ні з АКІБ «Укрсиббанк», ні з правонаступником банку у даному язанні - TOB «Кей-Колект». Відповідно до документів, які передавалися державному реєстратору для вчинення реєстрації, не було долучено договору про добровільну передачу приміщення від власника ОСОБА_1 до іпотекодержателя TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ». Отже Іпотекодавень не своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, що виключає можливість прийняття спірного рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Посилаючись на те, що рішення державного реєстратора є незаконним та таким, що суперечить Закону України «Про іпотеку», просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2019 року відкрите провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11 вересня 2019 року від відповідача «Кей-Колект» надійшов до суду відзив на позов, згідно якого заперечують проти задоволення позовних вимог покликаючись на те, що відповідно до Договору іпотеки, укладеного 21 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрсибБанк» спірне нежитлове приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 є предметом іпотеки. На підставі договору відступлення права вимоги №2459-2460 від 11 червня 2012 року та договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року, АКІБ «Укрсиббанк» відступило право вимоги ТОВ «Кей-Колект» відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором та договором іпотеки. Крім цього, відповідач заперечує твердження позивача про пропущення терміну позовної давності. За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Цивільний Кодекс України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання. Натомість, Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимоги кредитора за основним зобов`язанням. У п. 5.3.1. Договору іпотеки, сторони погодили, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та/або за цим договором іпотеки предмет іпотеки переходить у власність Іпотекодержателя. Зазначена згода сторін оформляється договором про перехід права власності, що набуває чинності з моменту зазначеного в п. 5.3.3. Пунктом 5.3.3. Договору іпотеки визначено, що у випадку невиконання (аб часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та/або за цим договором іпотеки, Іпотекодержатель звертається до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на цьому договорі і направляє Повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету іпотеки Іпотекодержателю надалі «Повідомлення». З моменту відправлення Повідомлення та здійснення виконавчого напису Іпотекодержатель набуває праї власності на предмет іпотеки, а предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю. На виконання вимог п. 5.3.3. Договору іпотеки, TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» на адресу позивача 01.10.2018 року було направлено Вимоги про усунення порушень основного зобов`язань вих. №733578/01 та вих. №733578/02 від 01 жовтня 2018 року та повідомлено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку перебаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відтак, надіславши Позивачу Повідомлення/Вимогу про перехід права власності на предмет іпотеки, набув чинності Договір про перехід права власності у відповідності до п. 5.3.1. та 5.3.3. Договору іпотеки, а тому посилання Позивача про те, що повинен бути укладений окремий Договір про перехід права власності є беезпідставними, оскільки відповідне застереження міститься у Договорі іпотеки. За вказаних обставин, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Магдич О.О. надійшла до суду відповідь на відзив, у якій заперечується проти викладених у відзиві на позов обставин, вказуючи на те, що жодної вимоги іпотеко- держателя про виконання порушеного зобов`язання позивач не отримував, у зв`язку із чим не мав можливості подати свої заперечення з приводу пропущення строку позовної давності. Покликаючись на те, що звернення стягнення на спірний предмет іпотеки відбулось із порушенням вимог ст. ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Кей Колект» 21 жовтня 2029 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив, зміст яких аналогічний поданому ним відзиву на позов від 11 вересня 2019 року.

21 жовтня 2019 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 27 листопада 2019 року за клопотанням сторони відповідача АТ «Укрсиббанк» судом замінено статус «ПАТ «Укрсиббанк» з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання.

Під час судового розгляду, судом установлено, що ПАТ «УкрСиббанк» змінило своє найменування на АТ «УкрСиббанк».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Магдич О.О. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позові.

Від представника відповідача ТОВ «Кей Колект» надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, згідно якої представник заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні.

Від відповідача державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка Сергія Васильовича надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на думку суду.

Представник третьої особи АТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заперечує проти задоволення позовних вимог.

Судом установлено:

21 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №0, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 85000 швейцарських франків, з терміном повернення в строк до 20 листопада 2013 року.

З метою забезпечення зобов`язань за договором про надання кредиту №0, 23 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (Іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належне йому приміщення, загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вартість предмету іпотеки складає 434400 гривень.

Вказаний договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. та зареєстровано у реєстрі за №13061/137.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання кредиту №0, у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2010 року, ухваленого у цивільній справі №2-684/10 стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» 569799,27 гривень заборгованості за договором про надання кредиту №0 від 21 листопада 2006 року.

Згідно п. 1.4. договору іпотеки від 23 листопада 2006 року, у випадку невиконання Іпотекодавцем положень договору про надання кредиту №0 від 21 листопада 2006 року Іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до п. 5.2.3. задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.3. сторони домовились, що добровільна передача Предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя здійснюється в порядку наведеному у п. 5.3.1.

Згідно п. 5.3.1. сторони погодили, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та/або за цим договором іпотеки предмет іпотеки переходить у власність Іпотекодержателя. Зазначена згода сторін оформляється договором про перехід права власності, що набуває чинності з моменту зазначеного в п. 5.3.3.

Пунктом 5.3.3. Договору іпотеки визначено, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та/або за цим договором іпотеки, Іпотекодержатель звертається до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису на цьому договорі і направляє Повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету іпотеки Іпотекодержателю надалі «Повідомлення». З моменту відправлення Повідомлення та здійснення виконавчого напису Іпотекодержатель набуває права власності на предмет іпотеки, а предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 14 червня 2019 року за №170519785, вбачається, що 06 червня 2019 року державним реєстратором Білобожницької сільської ради Чортківського району, Тернопільської області винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47231928), яким зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право приватної власності на нежитлове приміщення, загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено Договір факторингу №4 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до яких та згідно Акту приймання-передачі документації від 12 грудня 2012 року від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання кредиту №0 від 21 листопада 2006 року та договором іпотеки від 23 листопада 2006 року.

Вважаючи незаконним рішення державного реєстратора Білобожницької сільської Чортківського району Тернопільської області Іванісіка Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47231928 від 06 червня 2019 року щодо реєстрації за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 73,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 позивач звернувся до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу I книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання, норми глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не передбачають.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Цивільний кодекс України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

За загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

За змістом указаної норми іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку"). Натомість Законом України "Про іпотеку" не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Проаналізувавши положення статті 17 Закону України "Про іпотеку" у взаємозв`язку із вимогами статтей 256, 266, 267, 509, 598 ЦК України, можна дійти наступного висновку.

Якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку".

Такі висновки узгоджуються з судовою практикою, викладеною, зокрема у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі N 6-786цс17 (Постанова N 6-786цс17, 643/4395/16-ц).

Пунктами 5.2.3. 5.3.3. договору іпотеки сторони погодили, що питання про звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, добровільна передача Предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя здійснюється в порядку наведеному у п. 5.3.1., відповідно до умов якого, у випадку невиконання (або часткового невиконання) Іпотекодавцем своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та/або за цим договором іпотеки предмет іпотеки переходить у власність Іпотекодержателя. Зазначена згода сторін оформляється договором про перехід права власності, що набуває чинності з моменту направлення Іпотекодавцеві повідомлення про перехід права власності та здійснення виконавчого напису Іпотекодержатель набуває права власності на предмет іпотеки, а предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку").

Доводи позивача щодо відсутності належного повідомлення іпотекодавця про задоволення вимог іпотекодержателя у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Зокрема, 01 жовтня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень основного зобов`язання за №733578/01, у якій повідомлено про необхідність погасити заборгованість у розмірі 2879015,39 гривень, а у випадку невиконання вимоги протягом тридцяти денного строку, ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, в порядку, передбаченому ст.. 37 Закону України «Про іпотеку».

Вказана вимога отримана позивачем ОСОБА_1 , що стверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (довідка форми №119 від 30 жовтня 2018 року) (а.с.70).

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, не оскаржується позивачем у даному спорі з підстав порушення державним реєстратором вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", яким, зокрема, встановлено підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Основною підставою для скасування реєстрації права власності кредитної спілки на іпотечне майно, на яку посилається позивач, є пропуск строку позовної давності. Вказані доводи суд вважає неспроможними, з огляду на встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, якими спростовані вказані твердження.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», державного реєстратора Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісіка Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання недійсним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 16 липня 2020 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» , місце знаходження вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус В, поверх 4, кабінет 402 ,;

державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік Сергій Васильович , місце знаходження - с. Білобожниця, Чортківський район,Тернопільська область, 48530;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Укрсиббанк», місце знаходження вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка