ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/972/20 Справа № 185/9389/18 Головуючий у першій інстанції: Перекопський М. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Прокуратури Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Межирицької сільської ради, треті особи: Павлоградська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на земельну ділянку (пай), -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.07.1982 року позивач був прийнятий в члени колгоспу «ім. ХХІІ з`їзду КПРС» в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 15.02.1992 року колгосп «ім. ХХІІ з`їзду КПРС» було перейменовано в колгосп «Межиріч». В подальшому колгосп «Межиріч» було реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Межиріч». Державний акт на право колективної власності на землю колгоспу «Межиріч» серії ДП було видано 20.01.1994 року, який згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20.03.2000 року №11 вважається виданим КСП «Межиріч». На момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству «Межиріч» державного акту на право колективної власності на землю від 20.01.1994 року № 4 позивач був включений до списків, які є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, але з невідомих йому причин сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримав. У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд визнати право на земельну частку (пай), розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Межиріч» на території Межирицької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в книзі реєстрації актів під №4.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року задоволено позовні вимоги, визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Межиріч» на території Межирицької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в книзі реєстрації актів під №4.

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області, що діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що Державний акт на право колективної власності на землю колгоспу "Межиріч" виданий 20 січня 1994 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №4 (а.с.37).

У листі Відділу у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр"ївському районах та м.Павлограді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області вказано, що згідно додатку до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, який згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20.03.2000 № 11 вважається виданим КСП «Межиріч», а саме списку громадян - ОСОБА_1 значиться під порядковим номером 897 (а.с.5).

За інформацією відділу у Павлоградському районі Міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському та м. Павлограді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, розмір земельної частки (паю) по колишньому КСП «Межиріч» складає 5,29 умовних кадастрових гектар. Вартість земельної частки паю складає 148103,64 грн. (а.с.6).

Згідно архівної довідки №33 від 11.02.219 року Архівного сектору Павлоградської районної держаної адміністрації Дніпропетровської області, в документах постійного зберігання колгоспу «ім.ХХІІ з`їзду КПРС» с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області за 1982 рік, які надійшли на державне зберігання до архівного сектору Павлоградської районної державної адміністрації, а саме: «Протоколи загальних зборів колгоспників за 23.01.1982 - 03.07.1982 рік» - немає інформації стосовно прийому на роботу або включення до членів колгоспу «ім.ХХІІ з`їзду КПРС» с.Межиріч Павлоградського району « ОСОБА_1 », так як в даних протоколах відсутні списки осіб, які були прийняті на роботу в зазначений колгосп за цей період (а.с.36).

Відповідно до листа виконавчого комітету Межиріцької сільської ради від 27.06.2019 року №1135 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4512,1732 га на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади передано у комунальну власність на підставі наказу №4-5219/15-18 СГ ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області та відповідного акту приймання-передачі від 21.12.2018 року.

Рішенням Межиріцької сільської ради №502-14/VII від 19.04.2019 року вирішено прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (а.с.71).

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що на день видачі Державного акту на право колективної власності на землю для сільськогосподарського використання, виданого колгоспу «Межиріч» серії ДП від 20 січня 1994 року, який згідно рішення Межиріцької сільської ради від 20.03.2000 № 11 вважається виданим КСП «Межиріч», суду не надано доказів перебування ОСОБА_1 у членстві вищевказаного КСП, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «Межиріч» на території Межирицької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право колективної власності на землю, виданого 20 січня 1994 року і зареєстрованого в книзі реєстрації актів під №4.

Право на частку (пай) мають лише члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства (кооперативу).

Ні місцевому, ні апеляційному суду позивачем не надано доказів на підтвердження факту, що станом на день видачі Державного акту на право колективної власності на землю від 20 січня 1994 року він, позивач, був членом вищевказаного КСП. Копії судового рішення, що набрало законної сили, про встановлення відповідного юридичного факту - суду також не надано; відповідна позовна вимога у даній справі не заявлена.

Клопотань про надання суду належних та допустимих доказів, витребування таких доказів судом - позивачем не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судових засідань.

З урахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено саме з наведених вище підстав, на що місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області підлягають стягненню судові витрати в сумі 2221,56 грн. сплачені при подачі апеляційної скарги (а.с.51).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року-скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Межирицької сільської ради про визнання права на земельну ділянку (пай) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Прокуратури Дніпропетровської області () судові витрати в сумі 2221 (дві тисячі двісті двадцять одна) грн. 56 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді