Ухвала

05 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 456/4197/18

провадження № 61-10610ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В.М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Будинкоуправління № 1 міста Стрий КЕВ міста Львова про зобов`язання скласти нові тарифи, узгодження їх з мешканцями будинку, зобов`язання здійснити перерахунок за неналежне надання або ненадання послуг з утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила суд: перелік послуг, який діяв з 01 жовтня по 23 липня 2011 року, визнати таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій»; зобов`язати Будинкоуправління № 1 міста Стрий КЕВ міста Львова (далі - БУ-1) скласти нові тарифи і узгодити їх з мешканцями будинку відповідно до норм чинного законодавства; зобов`язати БУ-1 зробити (позивачці) перерахунок за неналежне надання (або надання не в повному обсязі або неналежної якості) послуг з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 3 574,22 грн.

Позов мотивовано тим, що з 1991 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідач є виконавцем послуг з утримання цього будинку та прибудинкової території. Тарифи, які використовує відповідач не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки відповідач тривалий час намагається нав`язати свої послуги без узгодження переліку цих послуг та цін на них з мешканцями будинку.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 704,80 грн судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 704,80 грн судового збору скасовано. В решті рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2020 року залишено без змін.

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2020 року скасувати, постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року в частині вирішення питання про стягнення судових витрат залишити у силі, в іншій частині - скасувати.

Положенням пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК Українизакріплено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.

Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи, ціну позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,значення справи для сторін і суспільства.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для обов`язкового скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Будинкоуправління № 1 міста Стрий КЕВ міста Львова про зобов`язання скласти нові тарифи, узгодження їх з мешканцями будинку, зобов`язання здійснити перерахунок за неналежне надання або ненадання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко