Справа № 594/869/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Кушнір Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Товарніцького Романа Михайловича, до Заліської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати ОСОБА_4 , після смерті яких відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого, входить 2/3 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , на яку вона претендує як спадкоємець першої черги за законом.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3 , та право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує.

Представник відповідача Заліської сільської ради - сільський голова Мартинюк О.П. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, при цьому зазначила, що позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Залісся Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03 січня 2013 року Заліською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0, 75 га згідно державного акту ЯГ №018984, земельну ділянку площею 0, 09 га, згідно державного акту серії ЯГ №018349, заповів своїй дочці - позивачу ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 03 лютого 2009 року, посвідченим секретарем виконкому Заліської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрованим в реєстрі за № 5.

Після смерті ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним на день смерті, крім того 08 квітня 2013 року подала до Борщівської державної нотаріальної контори заяву, у якій зазначила, що вона відмовляється від прийняття спадщини за заповітом, а приймає за законом, а мати позивача ОСОБА_4 подала заяву про відмову від прийняття спадщини. На підставі вказаних заяв, до майна померлого було відкрито спадкову справу за №237/2013. Крім того, позивач своєю заявою від 25 червня 2016 року дала згоду на подачу її братом ОСОБА_6 , який пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, на подачу такої заяви, яку ним було подано того ж числа. Крім того, 15 червня 2016 року позивач та її брат уклали договір про поділ спадковго майна, відповідно до якого, позивач ОСОБА_1 успадковує частину спірного будинковолодіння, земельні ділянки та грошові вклади, а її брат ОСОБА_6 успадковує інші земельні ділянки. 14 липня 2016 року позивачу за її заявою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Залісся Борщівського району Тернопільської області померла мати позивача ОСОБА_4 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 19 січня 2019 року виконавчим комітетом Заліської сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого входить частина будинковолодіння АДРЕСА_1 , яку позивач прийняла, оскільки проживала разом з нею на день смерті. Наведене підтверджується довідкою Скала-Подільської селищної ради №349 від 02 квітня 2019 року.

07 травня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтв про право на спадщину на 2/3 частини спірного будинковолодіння, як за спадкоємцем за законом після смерті батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Крім того, цього ж числа, брат позивача ОСОБА_6 подав заяву про неприйняття спадщини після смерті матері. На підставі зазначених заяв, до майна померлої ОСОБА_4 було відкрито спадкову справу за №99/2020, однак у видачі свідоцтв нотаріальною конторою було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавців на дане майно.

Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №287/02-14 від 07 травня 2020 року, матеріалів спадкової справи №237/2013, відкритої до майна померлого ОСОБА_3 , та матеріалів спадкової справи №99/2020, відкритої до майна померлої ОСОБА_4 .

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також позивач ОСОБА_1 , були його членами, що стверджено копіями по господарських книг за 1986-1990, 1991-1995 роки.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померлі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також позивач ОСОБА_1 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Однак, померлі у визначеному законом порядку, за життя, не оформили своє право власності на належні їм частини будинковолодіння.

Судом встановлено, що окрім позивача та її брата, інші особи щодо своїх прав на майно померлих не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №287/02-14 від 07 травня 2020 року, матеріалів спадкової справи №237/2013, відкритої до майна померлого ОСОБА_3 , та матеріалів спадкової справи №99/2020, відкритої до майна померлої ОСОБА_4 . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 21 травня 2019 року, виготовленого КП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 351144 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою с.Залісся Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителькою с.Залісся Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Залісся Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: