Справа № 1505/8363/2012
Номер провадження 2-з/495/88/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 1505/8363/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 1505/8363/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

04 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою про забезпечення позову по цивільній справі № 1505/8363/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Згідно протоколу автоматизованного розподілу судової справи між суддями, заява про забезпечення позову передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В.

Так, позивачка ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на:

-земельну ділянку, площею 0,2199 га по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,4615 га по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,1 га по АДРЕСА_2 ;

-будівлю офісу, об`єкт житлової нерухомості по АДРЕСА_3 ;

-25/400 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Вказану заяву, позивачка обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3 має заборгованість за несплату аліментів у розмірі 82 323,89 грн., надалі аліменти сплачувати не збирається, про що неодноразово особисто заявляв. Висловлював намір про відчуження нерухомого майна, як тільки з нього буде знятий арешт, накладений державним виконавцем, у зв`язку з чим відповідач і звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали цивільної справи № 495/8363/2012, встановивши обставини, у зв`язку з якими позивачка просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Однак, як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивачка не наводить та не підтверджує належними доказами, що невжиття таких заходів, а саме накладення арешту на зазначене нею майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду стосовно збільшення розміру аліментів.

З наявних матеріалів поданої заяви не можливо пересвідчитися, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім цього, заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивачка, не відповідають та не співмірні заявленим вимогам, а також не пов`язанні з предметом спору.

У відповідності до ч.6 ст.153 ЦПК України, про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши заяву в межах заявлених вимог та наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивачки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим її заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149, 150, 151, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 1505/8363/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя В.В. Мишко