Справа № 755/2329/20
УХВАЛА

про заміну неналежного відповідача

"05" серпня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Сіренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну належного відповідача, долучення до справи позову та вимогу представника відповідача ОСОБА_3 Носова Романа Вікторовича про компенсацію судових витрат,-

у с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої майну.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявив клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_5 та приєднання до справи позовної заяви у редакції з урахуванням зміни відповідача на ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що зі змісту відзиву стало відомо, що ОСОБА_5 не перебуває в трудових відносинах із ОСОБА_3 , а відтак в силу ст. 1188 ЦК України є особою, яка повинна відшкодувати завдану шкоду внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення клопотання представника позивача. Разом з тим, представником ОСОБА_3 Носовим Р.В. до суду подана вимога від 22.07.2020 року про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., відповідно до положень ч. 5 ст. 51 ЦПК України.

Представник позивача просив відмовити у стягненні з ОСОБА_1 таких витрат на користь вказаного у позові відповідача ОСОБА_3 з посиланням на те, що безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 пояснював, що він використовував транспортний засіб у службових цілях, виконуючи свою трудову функцію. Водночас із Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стало відомо, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність у сфері перевезення, оптової торгівлі та оренди автомобілів, а автомобіль ГАЗ-3302, д.н.з. НОМЕР_1 , за участю якого відбулась ДТП, належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, тому під час подачі позову був зроблений висновок, що ОСОБА_5 перебуває у фактичних трудових обов`язках із власником авто - ОСОБА_3 , відтак останній в силу вимог ст. 1172 ЦК України, є особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду. До того ж саме ОСОБА_3 після дорожньо-транспортної пригоди неодноразово телефонував позивачу з метою мирним шляхом урегулювати питання відшкодування шкоди, проте в подальшому дочекавшись висновку експертизи та дізнавшись про вартість збитків, відмовився їх відшкодовувати, тому й було подано позов. Також заявлена сума витрат до компенсації у розмірі 10 000 грн. є неспівмірною та необгрунтованою. Заявлені до стягнення представником ОСОБА_3 витрати на правову допомогу слід покласти на відповідача ОСОБА_5 .

Представник відповідача Носов Р.В. просив задовольнити вимогу про компенсацію судових витрат відповідачу ОСОБА_3 , яким сплачено кошти на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., пояснив, що вказана сума є співмірною, складено детальний опис виконаних адвокатом робіт, був витрачений час на надання відповідачу правової допомоги, складання та подання процесуальних документів, участь в судових засіданнях. Поданий до відповідача ОСОБА_3 позов без будь яких доказів та є необгрунтований.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Предметом спору є стягнення матеріального збитку у розмірі 92 691,41 грн. завданого позивачу у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля марки «Лексус», н.з. НОМЕР_2 , в дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 29.11.2019 р. за участі автомобіля «ГАЗ 3302», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , при цьому власником вказаного автомобіля «ГАЗ 3302» є ОСОБА_3 .

В обгрунтування позову позивач серед іншого посилалась на норму ст. 1172 ЦК України, якою передбачено відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої їхнім працівником чи іншою особою.

Позов заявлений до відповідача ОСОБА_3 .

Представник позивача просить замінити відповідача по справі ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_5 , зазначаючи про те, що з огляду на зміст відзиву позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 не перебуває в трудових відносинах із ОСОБА_3 , а відтак відповідно ст. 1188 ЦПК України має відшкодувати шкоду завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (а.с. 110, 111).

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

З аналізу статей 4, 51, 175 ЦПК України вбачається, що на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

За нормою частини 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Беручи до уваги предмет спору, зміст заявлених позовних вимог, наявні у справі докази та норми ст. 51 ЦПК України, суд вважає, що клопотання представника позивача підлягає задоволенню, у зв`язку з чим слід змінити процесуальний статус залученої до участі у справі ухвалою суду від 25.05.2020 року (а.с. 99, 100) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 та залучити його до участі у справі в якості відповідача, замінивши первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_5 .

Представник відповідача ОСОБА_3 Носов Р.В. до суду подав вимогу про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., відповідно норми ч. 5 ст. 51 ЦПК України (а.с. 117).

При цьому матеріали справи містять копії договору № 02-04/2020 від 27.04.2020 року укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Носовим Р.В. (а.с. 89-90), ордеру на представництво інтересів ОСОБА_3 адвокатом Носовим Р.В. (а.с. 91), детального опису виконаних робіт (наданих послуг) та орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу за договором № 02-04/2020 від 27.04.2020 року датований 13.05.2020 року (а.с. 93 зв.), квитанції до прибуткового касового ордера № 02-04/2020 від 27.04.2020 року на суму 5 400 грн. (а.с. 93) та квитанції до прибуткового касового ордера № 02-04/2020-02 від 25.06.2020 року на суму 4 600 грн. (а.с. 118).

Відповідно положень частини 5 ст. 51 ЦПК України відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

При поданні вимоги про компенсацію судових витрат відповідач ОСОБА_3 в особі представника адвоката Носова Р.В. посилається лише на те, що після отримання відзиву на позовну заяву, в якому обгрунтовано було викладено, що позов подано до неналежного відповідача, позивач звернувся до суду із заявою про заміну належного відповідача, при цьому заява взагалі не містить доводів і доказів необгрунтованості дій позивача (а.с. 117). У поданому відзиві на позов (а.с. 82-87) наводяться заперечення проти позовних вимог та серед іншого зазначається, що у позові не викладено жодного доказу того, що особа ОСОБА_5 , який завдав шкоди позивачу, перебував у трудових відносинах із ОСОБА_3 , або виконував обов`язки за договором підряду, тощо; позов пред`явлено до ОСОБА_3 лише тому, що його прізвище було вписане в протокол про адміністративне правопорушення, складний відносно ОСОБА_5 , якого постановою Дніпровського районного суду м. Києва було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Заперечуючи проти вимоги про компенсацію судових витрат представник позивача посилається на те, що позов до ОСОБА_3 був поданий з тих підстав, що під час події дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 пояснював, що він використовував транспортний засіб у службових цілях, виконуючи трудові обов`язки, та саме ОСОБА_3 неодноразово телефонував позивачу стосовно відшкодування шкоди, також за інформацією з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, який здійснює господарську діяльність у сфері перевезення, оптової торгівлі та оренди автомобілів, а автомобіль ГАЗ-3302 д.н.з. НОМЕР_1 , за участю якого відбулась ДТП, належить на праві власності ОСОБА_3 .

Процесуальним законом не визначено поняття необгрунтованих дій позивача у розумінні норми ч. 5 ст. 51 ЦПК України.

Разом з тим, за приписами частини 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під зловживаннями процесуальними правами положеннями ст. 44 ЦПК України визначено дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необгрунтовані дії позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , якого вважав належним відповідачем у справі, як власника транспортного засобу «ГАЗ 3302» та роботодавця винного в дорожньо-транспортній пригоді - водія ОСОБА_5 .

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Пред`явлення позову є процесуальною дією, а помилку позивача у визначенні кола осіб у справі не можна розцінювати як необгрунтовані дії, також суду не доведено зловживання процесуальними правами та недобросовісність дій позивача чи його представника, у тому числі обставин умисності дій позивача, який би мав протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача ОСОБА_3 .

За наведених обставин вимога відповідача про компенсацію позивачем судових витрат задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено необгрунтованих дій з боку позивача, який скористався своїм правом пред`явлення позову, передбаченим цивільним процесуальним законодавством України.

Керуючись ст. ст. 51, 53, 141, 178-181, 192, 260, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну належного відповідача, долучення до справи позову - задовольнити.

У цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої майну замінити первісного відповідача ОСОБА_3 належним відповідачем ОСОБА_5 , який мав процесуальний статус третьої особи у справі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої майну - прийняти.

Залученому відповідачу ОСОБА_5 направити копію ухвали.

Оголосити перерву в судовому засіданні, яке відбудеться 19 жовтня 2020 року о 11 год. 30 хв. в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Сергієнко, 3, зал судових засідань № 3.

Відповідач ОСОБА_5 протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали суду має право подати письмовий відзив на позовну заяву з обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог у порядку, передбаченому ст. ст. 178, 191 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи та надати суду докази, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України).

Позивач має право у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву та доданих до нього документів подати відповідь на відзив у порядку та з дотриманням вимог ст. ст. 178, 179 ЦПК України. Одночасно з надісланням відповіді на відзив до суду, копію відповіді та доданих до неї документів позивач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи та надати суду докази, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

Відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, має право підготувати заперечення, які мають відповідати ст. ст. 178, 180 ЦПК України, виклавши письмово свої міркування, аргументи та надати відповідні докази, та направити позивачу у справі та суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

У разі надіслання (надання) відповіді на відзив відповідач має право у п`ятиденний строк з дня отримання її копії подати заперечення, у яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотивів їх визнання або відхилення у порядку та з дотриманням вимог ст. 180 ЦПК України. Одночасно з надісланням заперечень до суду, копію заперечень та доданих до них документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи та надати суду докази, що підтверджують надіслання (надання) заперечень і доданих до них доказів іншим учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив, заперечення) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У задоволенні вимоги представника відповідача ОСОБА_3 Носова Романа Вікторовича про компенсацію судових витрат відмовити.

Ухвала в частині відмови в компенсації судових витрат може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 10 серпня 2020 року.

Суддя Виниченко Л.М.