Справа № 219/7263/17
Провадження № 2/219/30/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут Донецької області у загальному позовному провадженні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В :

03 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в якому просить: визнати незаконною та нечесною підприємницькою практикою бездіяльність відповідача, яка полягає у неперерахуванні позивачу після розірвання з ним договору банківського обслуговування усіх його грошових коштів на інший рахунок у іншому банку згідно заяви позивача від 03 березня 2017 року; стягнути з відповідача на користь позивача суму (згідно довідки відповідача) залишку на його ( ОСОБА_1 ) картковому рахунку № НОМЕР_1 . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він протягом багатьох років був клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», де мав відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 , проте у лютому 2017 року відповідач в односторонньому порядку розірвав з ОСОБА_1 договір банківського обслуговування та закрив усі його рахунки, не висуваючи, при цьому, позивачу жодних претензій. Для отримання ОСОБА_1 грошових коштів після закриття усіх його рахунків представники АТ КБ «ПРИВАТБАНК» запропонували йому надати заяву з реквізитами іншого його рахунку в іншому банку, куди відповідач зможе перерахувати залишок грошових коштів, що позивачем було і зроблено 03 березня 2017 року. Проте станом на день подання позовної заяви відповідач так і не перерахував залишок грошових коштів та продовжує незаконно зберігати у себе кошти, грубо порушуючи права ОСОБА_1 , як споживача. За твердженням позивача, вимог чинного законодавства ним порушено не було, жодних кримінальних справ відносно нього не відкрито, претензій від відповідача не надходило, а рішення суду про арешт рахунків ОСОБА_1 також відсутні, у зв`язку з чим він вважає, що така бездіяльність відповідача є нечесною підприємницькою практикою та такою, що порушує його право власності на користування та розпорядження грошовими коштами, внаслідок чого йому заподіяні матеріальні та моральні збитки, підірвані авторитет та довіра до банку. Таким чином, на думку позивача, посадові особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» незаконно посягнули на його власність та фактично здійснили самоправство, заблокувавши за відсутності рішень суду його грошові кошти та не бажаючи самостійно без будь-яких додаткових умов після розірвання договору банківського обслуговування перерахувати йому грошові кошти на розрахунковий рахунок, зазначений у заяві від 03 березня 2017 року, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 липня 2017 року вказана цивільна справа розподілена судді Брежневу О.А.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2018 року цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв`язку зі з відставкою судді Брежнева О.А. та розподілена в провадження судді Харченко О.П.

30 жовтня 2017 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на позовну заяву (а.с. 47-51), згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Так, 01 грудня 2014 року між позивачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір приєднання, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу), держателем якої є ОСОБА_1 , з метою недопущення використання клієнтом послуг банку для можливої легалізації кримінальних доходів та залучення банку до здійснення ризикової діяльності. Так, обіг коштів по карті № НОМЕР_1 за період з 04 січня 2015 року по 09 липня 2015 року склав 2 826 961,83 гривень. Згідно статей 48, 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 1.1.3.2.14 Умов та правил банківських послуг, частини 1 статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового зниження», а саме у зв`язку із встановленням неприйнятно високого ризику за результатами переоцінки ризику клієнта відповідно до ІІІ розділу Постанови Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу», банком було прийнято рішення про припинення договірних відносин з позивачем, про що останньому 14 лютого 2017 року направлено відповідне повідомлення, отримання якого ОСОБА_1 не заперечується. Крім того, клієнту запропоновано протягом тридцяти днів з дня отримання повідомлення для перерахування грошових коштів на рахунок іншої банківської установи після розірвання ділових відносин з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернутись до будь-якого обслуговуючого відділення банку з наданням наступних документів: паспорта громадянина України або іншого документа, який посвідчує особу, та згідно законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів; документа, що містить реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів). 03 березня 2017 року позивач надав банку заяву про перерахування коштів на рахунок, відкритий в іншому банку, але необхідні для ідентифікації клієнта документи були надані не в повному обсязі, у зв`язку з чим письмовими повідомленнями від 20 квітня 2017 року, 10 травня 2017 року та 09 серпня 2017 року ОСОБА_1 було повторно запропоновано звернутись до банку з наданням вищевказаних документів. Клієнт звернувся до банку із заявою і надав необхідні документи лише 13 жовтня 2017 року, внаслідок чого залишок грошових коштів з картрахунку № 5168 7572 8258 8211 перераховано на рахунок, зазначений у заяві. Отже, у даному випадку банк діяв в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства, а предмет спору на час подання заперечення відсутній.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2018 року цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв`язку зі з відставкою судді Брежнева О.А. та розподілена в провадження судді Харченко О.П.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Харченко О.П. від 15 серпня 2018 року прийнято вказану цивільну справу до свого провадження, призначено підготовче засідання по справі на 13 вересня 2018 року о 13 годині 30 хвилин.

Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 годину 30 хвилин 23 жовтня 2018 року, яке ухвалою від 23 жовтня 2018 року відкладено на 15 годину 00 хвилин 12 грудня 2018 року, у зв`язку з неявкою сторін по справі.

Судове засідання, призначене на 15 годину 00 хвилин 12 грудня 2018 року, не відбулось, у зв`язку зі знаходженням судді у нарадчій кімнаті, та було відкладено на 31 січня 2019 року на 08 годину 30 хвилин.

Ухвалою суду від 31 січня 2019 року судове засідання відкладено на 09 годину 30 хвилин 28 березня 2019 року та визнано доцільним та обов`язковим явку в судове засідання позивача. Вказане судове засідання ухвалою суду відкладено на 23 травня 2019 року на 09 годину 30 хвилин, у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду.

Судове засідання, призначене на 09 годину 30 хвилин 23 травня 2019 року, не відбулось, у зв`язку з зайнятістю судді в іншій справі, та було відкладено на 05 серпня 2019 року на 16 годину 00 хвилин.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2019 року вказана цивільна справа розподілена судді Конопленко О.С., у зв`язку із припиненням повноважень судді Харченко О.П.

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С. від 02 жовтня 2019 року прийнято справу до свого провадження, постановлено про розгляд справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 09 годину 00 хвилин 30 жовтня 2019 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У підготовчому засіданні, призначеному на 09 годину 00 хвилин 30 жовтня 2019 року, ухвалою суду оголошено перерву до 08 години 30 хвилин 27 листопада 2019 року, у зв`язку з витребуванням доказів.

Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 18 грудня 2019 року.

18 грудня 2019 року ухвалою суду оголошено у судовому засіданні перерву до 08 години 00 хвилин 22 січня 2020 року, у зв`язку з витребуванням доказів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою, а також у відповідності до пункту 19 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. 14 липня 2017 року надав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Представником ОСОБА_2 21 січня 2020 року на електронну адресу суду направлено заяву про розгляд справи без його участі з зазначенням, що він заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених ним у запереченні на позов, поданому до суду раніше.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, а також надані суду докази, проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач мав картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що визнається учасниками справи, а тому у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно копії довідки № 254510 від 25 листопада 2015 року сума залишку за вказаним рахунком станом на день видачі довідки, тобто на 25 листопада 2015 року, складала 101 316,27 гривень (а.с. 5).

14 лютого 2017 року позивачу керівником бізнесу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_3 направлено повідомлення про розірвання договорів і закриття рахунків, згідно якого повідомлено про прийняте Банком рішення, згідно якого будуть розірвані укладені з ОСОБА_1 договори та закриті поточні рахунки на підставі статі 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частини 1 статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового зниження», а саме у зв`язку із встановленням неприйнятно високого ризику за результатами переоцінки ризику клієнта. Крім того, у вказаному повідомленні позивачу запропоновано протягом тридцяти днів з дня отримання повідомлення для перерахування грошових коштів на рахунок іншої банківської установи звернутись до будь-якого обслуговуючого відділення банку з наданням наступних документів: паспорта громадянина України або іншого документа, який посвідчує особу, та згідно законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів; документа, що містить реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів) (а.с. 6).

03 березня 2017 року ОСОБА_1 на ім`я керівника відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованого за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 13, ОСОБА_4 подано заяву про перерахування залишків грошових коштів на рахунках на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у банку «ПУМБ» (а.с. 7).

З листа начальника Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» Головного управління Національної поліції в Донецькій області Грибовського І.В. за вих. № 35зі/24-7/01-2017 від 30 червня 2017 року вбачається, що згідно автоматизованих обліків УІПКП «102» ГУНП в Донецькій області кримінальних проваджень у відношенні ОСОБА_1 , пов`язаних з шахрайськими операціями по банківським карткам «Приватбанк», не зареєстровано (а.с. 19).

Листом провідного менеджера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Чорної ОСОБА_5 за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170415/458 від 10 травня 2017 року позивача проінформовано про те, що для вирішення питання про перерахунок належних йому грошових коштів, які знаходяться у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на рахунок за наданими реквізитами йому необхідно звернутись до обслуговуючого відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 13, до відповідальних співробітників ОСОБА_6 або ОСОБА_7 (а.с. 52-53).

Листом провідного менеджера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_8 за вих. № 20.1.0.0.0/7-20170725/4973 від 09 серпня 2017 року позивача проінформовано про те, що для перерахування грошових коштів на рахунок іншої банківської установи після розірвання ділових відносин з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» йому необхідно звернутись до будь-якого обслуговуючого відділення банку із наданням наступних документів: паспорта громадянина України або іншого документа, який посвідчує особу, та згідно законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів; документа, що містить реєстраційний номер облікової картки платника податків України (або ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів). Також зазначено про необхідність заповнення у банку актуалізованої анкети-опитувальника клієнта. Крім того, у листі також зазначено, що вказана інформація повідомлялась ОСОБА_1 в листі за № 20.1.0.0.0/7-20170420/1542 від 20 квітня 2017 року, а з боку позивача так і не було надано запитувані документи до обслуговуючого відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 54-55).

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 на ім`я керівника відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», розташованого за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, буд. 13, ОСОБА_4 подано заяву про перерахування залишків грошових коштів на рахунках на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у банку «ПУМБ» (а.с. 56).

Згідно листа представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Захарова М.І. за вих. № 20191122/0959 від 22 листопада 2019 року 17 жовтня 2017 року відповідно до заяви ОСОБА_1 про погашення усіх невиконаних ним кредитних чи інших зобов`язань перед банком і перерахунок залишків коштів на рахунок, відкритий у банку ПУМБ, усі наявні на рахунках клієнта кошти були перераховані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за вказаними реквізитами, на підтвердження чого надано виписки по картам № № 516875 НОМЕР_3 (а.с. 130).

З виписки по картці 516875 НОМЕР_4 , сформованої станом 21 листопада 2019 року, вбачається, що 17 жовтня 2017 року за рахунком 516875 НОМЕР_4 (угода № SAMDNWFC9 від 01 грудня 2014 року) здійснено операцію «ХД9533441 ДЕБЕТНАЯ ЧАСТЬ ОСОБА_9 » на суму 50 658,13 гривень, після проведення якої залишок на рахунку становить 0,00 гривень (а.с. 132).

Згідно виписки по картці 414949 НОМЕР_5 , сформованої станом 21 листопада 2019 року, 17 жовтня 2017 року за рахунком 414949 НОМЕР_5 (угода № SAMDNWFC6 від 05 травня 2015 року) здійснено операцію «ХД9533441 ДЕБЕТНАЯ ЧАСТЬ Р2Р ОСОБА_10 » на суму 2,17 гривень, після проведення якої залишок на рахунку становить 0,00 гривень (а.с. 133).

З виписки по картці 414943* НОМЕР_6 , сформованої станом 21 листопада 2019 року, вбачається, що 17 жовтня 2017 року за рахунком 414943* НОМЕР_6 (угода № SAMDNWFC4 від 01 грудня 2014 року) здійснено операцію «ХД9533441 ДЕБЕТНАЯ ЧАСТЬ Р2Р ОСОБА_10 » на суму 42,97 гривень, після проведення якої залишок на рахунку становить 0,00 гривень (а.с. 134).

З витребуваного у Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі за текстом АТ «ПУМБ») ухвалою суду від 18 грудня 2019 року звіту по транзакціях з використанням/без використання БПК, що були випущені по рахунку НОМЕР_7 (.UAH) в валюті UAH, обслуговується в відділенні ПУМБ В М. БАХМУТ, власник рахунку ОСОБА_1 , за період з 13 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2017 року, вбачається, що 17 жовтня 2017 року о 12 годині 32 хвилин 13 секунд на вказаний рахунок надійшли грошові кошти в сумі 50 703,27 гривень, детальний опис операції: «Перевод личных средств согласно заявления ИНН ФИО ОСОБА_1 ; ПЛАТІЖ ОСОБА_11 /117 від 17/10/2017 305299:0101 ІПН: 14360570 Невыплаченые платежи» (а.с. 148).

Таким чином, з досліджених вище виписок та звіту вбачається, що 17 жовтня 2017 року відповідачем (код ЄДРПОУ, зазначений у детальному описі операції звіту по транзакціям, відповідає коду ЄДРПОУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК») здійснено переказ грошових коштів на картковий рахунок позивача № НОМЕР_2 (він же UA4618024), відкритий у АТ «ПУМБ» та зазначений ним у заяві від 13 жовтня 2017 року, в загальному розмірі 50 703,27 гривень (50 658,13 гривень (з рахунку № НОМЕР_8 )+ 2,17 гривень (з рахунку № НОМЕР_9 )+42,97 гривень (з рахунку № НОМЕР_10 )=50 703,27 гривень).

Згідно статті 15 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Пунктом 14 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечесна підприємницька практика будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально.

Згідно частини 4 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством (ч. 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів застосування відповідачем нечесної підприємницької практики, оскільки сама по собі нібито бездіяльність АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка полягає у неперерахуванні ОСОБА_1 після розірвання з ним договору банківського обслуговування усіх його грошових коштів на інший рахунок у іншому банку згідно заяви позивача від 03 березня 2017 року, не свідчить про здійснення ним нечесної підприємницької практики. При цьому, в суді також встановлено, що відповідач не перерахував позивачу залишок грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 згідно заяви від 03 березня 2017 року, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 необхідні для ідентифікації клієнта документи були надані не в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконною та нечесною підприємницькою практикою бездіяльності відповідача, яка полягає у неперерахуванні позивачу після розірвання з ним договору банківського обслуговування усіх його грошових коштів на інший рахунок у іншому банку згідно заяви позивача від 03 березня 2017 року, задоволенню не підлягають через їх недоведеність.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що залишок на картковому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 50 658,13 гривень перерахований відповідачем 17 жовтня 2017 року позивачу на його ж картковий рахунок № НОМЕР_2 (він же НОМЕР_7 ), відкритий у АТ «ПУМБ» та зазначений ним у заяві від 13 жовтня 2017 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 суми залишку на його картковому рахунку № НОМЕР_1 також не підлягають задоволенню.

При цьому, ухвалюючи дане рішення, суд не надає оцінки аргументам представника відповідача, викладеним у запереченні на позовну заяву, щодо правомірності дій відповідача в частині прийняття рішення про припинення договірних відносин з позивачем та призупинення банком видаткових операцій по картрахунку, оскільки вони вочевидь не відносяться до предмета спору через те, що позивачем у позові, який розглядається, не оскаржуються .

У зв`язку з наведеним, підлягають також і відхиленню через їх неналежність надані представником відповідача на електронну адресу докази: копія постанови Верхового Суду від 09 жовтня 2019 року по справі № 225/5476/16-ц (а.с. 152-155) та копія постанови Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року (а.с. 156-159).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання незаконною та нечесною підприємницькою практикою бездіяльність відповідача, яка полягає у не перерахуванні позивачу після розірвання з ним договору банківського обслуговування усіх його грошових коштів на інший його рахунок у іншому банку згідно його заяви від 03 березня 2017 року, та стягнення з відповідача на користь позивача суми (згідно довідки відповідача) залишку на його картковому рахунку № НОМЕР_1 .

Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Повний текст рішення суду виготовлено 31 січня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 ;

Відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження якого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

22.01.2020

Суддя О.С. Конопленко