П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2016 року (у складі судді Світлик О.М.) за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» про розірвання кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк Форум» (надалі - Банк), правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» (надалі - Товариство), звернулося до суду з позовом у листопаді 2014 р. (том №1 а.с.1-3).

Після збільшення позовних вимог у серпні 2015 р. (том №1 а.с.45-46) просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на свою користь заборгованість по кредитному договору №0118/07/26-N від 27 червня 2007 р. у розмірі 20 232,32 доларів США та 33 544,97 грн., яка складається із:

-378,41 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів;

-16 965,45 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів;

-2 645,65 доларів США -прострочена заборгованість за нарахованими відсотками;

-242,81 доларів США - поточна заборгованість по нарахованим відсоткам;

-28 544,97 грн. - пеня із розрахунку 0,2% річних за простроченим кредитом і відсотками;

-5 000 грн. - штраф за невиконання п.3.3.7 умов кредитного договору.

На обґрунтування позовних вимог Банк указав, що 27 червня 2007 р. між Банком і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 доларів США, строком по 25 червня 2032 р. із сплатою 12 % річних за користування кредитом. У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором Банком були укладені договори поруки: 27 червня 2007 р. із ОСОБА_2 та 25 листопада 2009 р. - із ОСОБА_3

ОСОБА_1 припинив виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо внесення щомісячних платежів за тілом кредиту, сплачувати нараховані відсотки за його користування, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви утворилась кредитна заборгованість.

За таких обставин Банк повважав необхідним звернутися до суду з позовом для захисту своїх прав.

У квітні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом (том №1 а.с.39-40), у якому просив визнати недійсним кредитний договір №0118/07/26-Nвід 27 червня 2007 р., укладений між ним і Банком.

На обґрунтування позовних вимог указав, що після підписання кредитного договору йому було видано грошові кошти в розмірі 101 000 грн. Зазначав, що умови кредитного договору ним порушено не було, вимоги чи повідомлення від Товариства про заборгованість за кредитом йому не надходили, після отримання кредиту відповідно до умов кредитного договору ним вносились щомісячні платежі. Із квітня 2014 р. до часу пред`явлення указаного зустрічного позову у відділенні акціонерного комерційного банку «Форум» у м. Ужгороді Закарпатської області відмовлялися отримати грошові кошти в гривнях для погашення щомісячного платежу, мотивуючи це тим, що у Банку введено тимчасову адміністрацію, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Крім того, зазначав, що сплачувати отриманий кредит та нараховані відсотки щомісячно відповідно до оспорюваного договору за курсом долара на момент отримання кредиту він не відмовлявся, а тому, враховуючи, що кредитний договір було укладено на 25 років - до 25 червня 2032 р., а також те, що умови договору він не порушував, а грошові кошти він отримав у гривні, просив отриманий ним кредит, сплачену основну суму та сплачені відсотки за користування кредитом за весь період його сплати перерахувати за курсом національної валюти гривні до долара США, який існував на момент отримання кредиту, а саме 5 грн за 1 долар США, та надалі сплачувати кредит у гривні, яка є національною валютою України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного від 08 червня 2016 р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Банку (том №1 а.с.120-121).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2016 р. позов Банку задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Банку заборгованість по кредитному договору № 0118/07/26-N від 27 червня 2007 р. у розмірі 20 232,32 доларів США та 28 544 грн., із яких: 378,41 доларів США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 16 965,45 доларів США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; 2 645,65 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 242,81 доларів США - поточна заборгованість за нарахованими процентами; 28 544, 97 грн. - пеня з розрахунку 0,2 % річних за простроченим кредитом і процентами. У задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Банку відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки розміру заборгованості;

-суд першої інстанції не з`ясував, чи відповідає розрахунок заборгованості умовам кредитного договору;

-у розрахунку заборгованості не вказано періоди нарахування заборгованості по тілу кредиту та відсотках, сум сплачених боржником на погашення кредиту із указівкою таких оплат;

-судом першої інстанції неправомірно стягнуто солідарно заборгованість із усіх трьох відповідачів, при цьому суд не врахував, що поручителі не є солідарними боржниками між собою.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за кредитом, на підтвердження якої позивачем надано її розрахунок, яка підлягає стягненню. Крім того, кредит був наданий в іноземній валюті, тому Банк просив стягнути суму боргу за кредитом та процентами в іноземній валюті.

Однак вимога Банку про стягнення із відповідачів на його користь штрафу в розмірі 5 000 грн. за порушення п.3.3.7. умов кредитного договору не підлягає задоволенню, так як Банком не наведено належних і допустимих доказів на підтвердження того, що предмет застави не застрахований позичальником на користьТовариства.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, то в силу вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України позивачем не доведено наявність передбачених ними підстав для задоволення зустрічного позову. Що стосується вимоги ОСОБА_1 про сплату боргу у національній валюті України - гривні та сплаті заборгованості за курсом української гривні до долара США, який існував на момент отримання кредиту, а саме - 5 грн. за один долар США, то такавимога є необґрунтованою і не узгоджується із вимогами частини другої статті 533 ЦК України. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 р. (т.2 а.с.13-15) провадження стосовно вимог Банку, правонаступником якого є Товариство, до ОСОБА_3 закрито у зв`язку зі смертю останньої.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27 червня 2019 р. до участі в справі залучено правонаступника Банку, а саме - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста».

Після скасування постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 р. рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 грудня 2017 р. справа переглядається у суді апеляційної інстанції вдруге.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

На виконання указівок Верховного Суду викладених у постанові від 24 жовтня 2018 р. (т. 2 а.с.52-56) колегія суддів зауважує наступне.

Судом установлено, що 27 червня 2007 р. між Банком, правонаступником якого є Товариство та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, зі сплатою 12 % річних, строком до 25 червня 2032 р.

Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується заявою на видачу готівки від 27 червня 2007 р. № 13200 на суму 20 000 доларів США (еквівалент у гривнях - 101 000 грн.).

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору від 27 червня 2007 р. Банк надає позичальнику кредит для придбання житла в сумі 20 000 доларів США.

Відповідно до пункту 2.3 договору позичальник здійснює повернення кредиту щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в сумі не менше ніж 66,67 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок.

Згідно з пунктом 2.5. кредитного договору від 27 червня 2007 р. проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно з пунктом 2.7. цього договору. Несплата позичальником процентів протягом двадцяти календарних днів після встановленої пунктом 2.7 цього договору дати, є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення Банком стягнення на заставлене майно.

Відповідно до пункту 2.7 цього договору проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на рахунок, щомісячно.

Згідно з пунктом 3.2.2. кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем зобов`язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов`язань.

Пунктом 3.2.5. кредитного договору передбачено, що Банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору.

Також, відповідно до пункту 4.1. кредитного договору від 27 червня 2007 р. за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості.

ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, тому згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2007 р.станом на 12 серпня 2015 р. відповідачі мають загальну заборгованість перед Банком без врахування штрафних санкцій у розмірі 20 232,32 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України становить 432 396,04 грн. і складається із: 378,41 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України становить 8 087,21 грн. - простроченої заборгованість щодо повернення кредитних коштів; 16 965,45 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України становить 362 577,96 грн. - поточної заборгованості щодо повернення кредитних коштів; 2 645,65 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України становить 56 541,64 грн. - простроченої заборгованості за нарахованими процентами, 242,81 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України становить 5 189,23 грн. - поточної заборгованості за нарахованими процентами, та загальна сума заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 33 544,97 грн., яка складається вз: 1 335,65 доларів США, що згідно з офіційного курсу Національного банку України становить 28 544,97 грн. - суми пені з розрахунку 0,2 % в день за простроченим кредитом та процентами та 5 000 грн. - штрафу за порушення умовпункту 3.3.7 кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Водночас приписами частини другої статті 11 ЦК України закріплено виникнення зобов`язань на підставі, зокрема, договорів.

Відповідно достатті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

27 червня 2007 р. на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між Банком і ОСОБА_2 укладено договір поруки. 25 листопада 2009 р. між Банком і ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Пунктом 2.1. договору поруки від 27 червня 2007 р. і договору поруки від 25 листопада 2009 р. поручитель зобов`язується у разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов`язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором.

Відповідно до пункту 3.1. вказаних договорів у випадку невиконання зобов`язань по кредитному договору та цьому договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Банк, правонаступником якого є Товариство, надав кредит позичальникові в іноземній валюті, а тому підстав для надання зміненого розрахунку заборгованості з урахуванням того, що ОСОБА_1 отримано кредит у гривні, не було. Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджено заявою на видачу готівкивід 27 червня 2007 р. № 13200 на суму 20 000 доларів США.

Відповідачем здійснювалось погашення боргу за кредитним договором на позичковий рахунок, визначений сторонами у кредитному договорі від 27 червня 2007 р., саме - в іноземній валюті, що передбачено умовами договору.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки розміру заборгованості та не з`ясував, чи відповідає розрахунок заборгованості умовам кредитного договору, не заслуговує на увагу, оскільки судом першої інстанції надано правову оцінку розміру кредитної заборгованості та чи відповідає така умовам кредитного договору.

Натомість, апелянтом жодними належними та допустимим доказами не спростовано того розміру кредитної заборгованості, яка була пред`явлена йому до стягнення.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що в розрахунку заборгованості не вказано періоди нарахування заборгованості по тілу кредиту та відсотках, сум сплачених боржником на погашення кредиту із указівкою таких оплат, спростовується розрахунком заборгованості, наданим Банком до позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог (т.1 а.с.13, а.с.47). Альтернативного розрахунку заборгованості зі сторони апелянта на противагу розрахунку заборгованості Банку ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надавалося.

Довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправомірно стягнуто солідарно заборгованість із усіх трьох відповідачів, при цьому суд не врахував, що поручителі не є солідарними боржниками між собою, також не заслуговує на увагу, оскільки поручитель ОСОБА_2 судове рішення не оскаржує.

Таким чином, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог Банку стосовно стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителя солідарно. Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують

Підстав сумніватися у таких висновках суду першої інстанції немає.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 червня 2016 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 11 серпня 2020 р.

Судді: