Справа № 345/1066/19
Провадження № 22-ц/4808/197/20
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 26 листопада 2019 року, в складі судді Якиміва Р.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала в шлюбі який 08 липня 2006 року розірвано. В шлюбі вони виховували двоє дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є повнолітні.

Відповідач ОСОБА_1 згідно рішення суду сплачував аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, однак на даний час повнолітня дочка навчається на першому курсі Інституту права та психології Національного університету «Львівська політехніка», на денній формі навчання, гуртожитком не забезпечена тому змушена проживати в найманій квартирі, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Позивач, посилаючись на те, що дочка знаходиться на її повному утриманні, вона несе витрати на оплату за проживання дочки, її доходів не достатньо на витрати пов`язані з її навчанням, а відповідач, отримуючи доходи не бажає матеріально допомагати дочці, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки по 2000 грн. щомісяця.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 26 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 яка продовжує навчання аліменти у розмірі по 1500 грн щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею двадцяти трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначив, що ОСОБА_2 не має права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, оскільки дочка з нею не проживає та не уповноважувала позивача на представництво своїх інтересів у справі.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, неповно з`ясував обставини справи, зокрема те, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки так як в даний час офіційно не працевлаштований, жодних доходів не отримує, що підтверджується відомістю з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків виданої 02.07.2019 року за період з 2017 року по перший квартал 2019 року, крім того на його утриманні перебуває малолітня дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначив, що останнім місцем його роботи згідно запису в трудовій книжці вказано посаду першого заступника Держгірпромнагляду України, однак в зв`язку з ліквідацією даної установи рівноцінну посаду знайти не можливо.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 26 листопада 2019 рокупідлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бувше подружжя, від шлюбу мають повнолітнього дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розлучення залишена на проживанні з матір`ю.

ОСОБА_5 є студентом 1-го курсу Інституту права та психології Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання на платній основі. Термін навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 р., що підтверджується Договором №312-16 від 02.08.2018 про надання освітніх послуг.

Встановлено, що повнолітня дочка сторін - ОСОБА_5 навчається у м. Львові, зареєстрована разом із матір`ю, позивачем по справі ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 .

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є працездатним та з урахуванням того, що у нього на утриманні є також малолітня дочка, спроможний сплачувати аліменти у розмірі по 1500 грн щомісяця на утримання повнолітньої дочки яка навчається.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частино першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 авчається на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проживання, за комунальні послуги, на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування.

У силу положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Встановлено, що повнолітня ОСОБА_8 навчаючись на денній формі навчання Інституту права та психології Національного університету «Львівська політехніка» фактично проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні, оскільки самостійного доходу не має.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_2 згідно ч. 3 ст. 199 СК України, має право на звернення з даним позовом до суду.

Посилання апелянта на те, що позивач не мала права подавати та підписувати позов від повнолітньої доньки у даній справі не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 пред`явила позов від свого імені, а не від імені ОСОБА_8 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки яка навчається.

Необгрунтованими є також посилання апелянта на те, що ним на виконання рішення суду про стягнення аліментів сплачено на користь позивача 19.11.2018 року 49409,77 грн та 29.11.2018 року - 5155,76 грн, яких на його думку достатньо для оплати 2,5 років навчання доньки не заслуговують на увагу, оскільки вищезазначені суми коштів сплачені відповідачем як аліментні платежі за попередній період. Натомість позивач 13.03.2019 року пред`явила позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки яка навчається на період її навчання.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд першої інстанції врахував, що відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, на утриманні має малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому оцінюючи докази по справі в їх сукупності цим визначив розмір аліментів у розмірі по 1500 грн, що буде достатнім для задоволення потреб дочки та не обтяжливим для відповідача.

Посилання апелянта на те, що з часу звільнення з 09.03.2016 року з посади Першого заступника Голови Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у зв`язку з ліквідацією Держгірпромнагляду у нього за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2019 року відсутні доходи а також те, що центр зайнятості не може запропонувати йому рівноцінну посаду з відповідною заробітною платою, а тому він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом не подано належних доказів щодо його майнового стану, наявності на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Крім того, як вбачається із доданих апелянтом доказів у період після звільнення з роботи ним здійснювалися платежі по оплаті за навчання дочки, погашена також заборгованість по аліментах, що свідчить про наявність у апелянта доходів.

Що стосується доводів апелянта про відсутність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 800 грн то такі не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів справи позивачем 12 березня 2019 року при подачі до суду матеріалів позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги від 12 березня 2019 року та квитанцію до прибуткового касового ордера про оплату ОСОБА_2 800 грн за складення виключно позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини, будь-яких інших видів правової допомоги позивачу не було надано, а тому посилання апелянта на відсутність детального опису наданих послуг з правової дороги позивачу є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, ґрунтується принципах справедливості, добросовісності та розумності, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 26 листопада 2019 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 січня 2020 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко