Справа № 666/5110/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Кириченко Л.В..

представника відповідача Кізім Т.О ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-експлуатаційної дільниці(Дочірнє підприємство) Відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів №1», Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житлово-експлуатаційної дільниці(Дочірнє підприємства) Відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» (далі ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1»), Акціонерного товариства «Херсонобленерго» (далі АТ «Херсонобленерго») про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що проживає у будинку АДРЕСА_1 . ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» надає послуги по утримуванню будинків та прибудинкової території та іменує себе «населеним пунктом» у визначенні п.1.2. розділу 1 «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених постановою НКРЕ від 31.01.1996року №28 і стягує плату за спожиту електроенергію за тарифами для «населеного пункту», не враховуючи щомісячний обсяг спожитої електроенергії. Як, наслідок, ця оплата більша на 30% від тієї, що повинна сплачуватися за тарифами для населення, встановленими постановою НКРЕ.

Він неодноразово звертався зі скаргами на незаконність таких стягнень до НКРЕ, Адміністрації Президента, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України і в результаті НКРЕКП встановила, що ЖЕД не є «населеним пунктом», а він не є споживачем послуг «населеного пункту» і не відноситься до категорії населення «об`єднаного шляхом створення юридичної особи».

У зв`язку з тим, що ЖЕД ігнорує висновки НКРЕКП і продовжує свою протиправну діяльність він змушений звернутися за захистом до суду.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлення тарифів за спожиту електроенергію є прерогативою НКРЕКП , а згідно зі постановами НКРЕКП від 31.07.1996року №28 саме, НКРЕКП визначає хто є «населеним пунктом».

Отже, якщо НКРЕКП встановила, що ЖЕД не є «населеним пунктом», а він не є споживачем «населеного пункту» то ЖЕД не має права застосовувати тарифи для «населеного пункту» при стягненні плати за спожиту електроенергію з осіб, які не є споживачами «населеного пункту».

Крім того, жоден мешканець будинку АДРЕСА_1 не має з ЖЕД будь-якого договору, яким регулюється споживання електроенергії.

Відсутність договорів призвело до того, що споживачі електричної енергії позбавлені прав, які вони мають згідно норм чинного законодавства.

Оскільки, ЖЕД не є і ніколи не була «населеним пунктом» відповідно і, він не є і ніколи не був споживачем «населеного пункту» та не відноситься до категорії населення «об`єднаного шляхом створення юридичної особи», тому діяльність ЖЕД є протиправною та такою, що порушує права споживачів.

З огляду на викладене, з урахуванням збільшених в ході судового розгляду справи позовних вимог позивач просив: встановити, що Житлово-експлуатаційної дільниці (Дочірнє підприємство) Відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» не є «населеним пунктом» у визначенні п.1.2. Розділу 1 «Правил користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996року №28; що він не є споживачем «населеного пункту» та він не відноситься до категорії населення «об`єднаного шляхом створення юридичної особи»; визнати дії Житлово-експлуатаційної дільниці (Дочірнє підприємство) Відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» щодо нарахування йому оплати за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_2 , як споживачу населеного пункту незаконним; зобов`язати ЖЕД нараховувати оплату за спожиту електроенергію відповідно до тарифів для населення, а також відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 9560,91грн. та моральну шкоду в сумі 180 273,00грн., яку пов`язує зі стресовою ситуацією, яка триває більше чотирьох років та витратами значних коштів для звернення до органів державної влади, підготовки і участі в судових засіданнях з 2017року, а з 2017 року на виконання рішення суду. Він майже, щомісяця або брав участь в судових засіданнях або готувався до них або чекав на результати розгляду справи, що негативно вплинуло на стан його здоров`я, оскільки йому як інваліду кардіологічного захворювання протипоказаний такий спосіб життя.

У письмових запереченнях проти позову керівник Житлово-експлуатаційної дільниці (Дочірнє підприємство) ВАТ «ХЗБМ №1» Кириченко Л.В. позов не визнала, зазначивши, що в ході розгляду справи №666/1798/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , начальника ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1», ПАТ «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про захист прав споживачів, позивачем була заявлена вимога про визнання постачальника електричної енергії ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» та «населений пункт» ЖЕД (ДП) ВАТ«ХЗБМ №1» організаціями, які здійснюють розподіл обліку електричної енергії на території населеного пункту, тому додатково визнання ЖЕД (ДП) ВАТ«ХЗБМ №1» «населений пункт» не потребує.

Крім того,28.05.2015року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона, ухваленим у справі №666/652/15 за позовом ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з електропостачання, утримання будинку та прибудинкової території та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» про захист прав споживачів, первісні позовні вимоги задоволено частково в межах строку позовної давності, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23.07.2017року, залишеним без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 05.10.2017року, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона у справі №/666/652/15 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ЖЕД ВАТ «ХЗБМ №1» заборгованості по сплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території та заборгованості за електропостачанню змінено, зменшено суму стягнення з 11460,70грн. до 10 133,42грн.. В решті частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.05.2018року, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі постійної колегії Першої судової палати касаційного цивільного суду від 26.12.2018року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23.02.2017року(справа №666/652/15) відмовлено.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

У письмових запереченнях проти позову представник АТ «Херсонобленерго» за дорученням Кізім Т.О. позов не визнала, зазначивши, що за приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, які вимагає встановити позивач в даному позові були встановленні, чинним рішенням суду ухваленим у справі №666/652/15 та підтверджені при розгляді справи в порядку апеляційного та касаційного перегляду справи, зокрема, що ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» сплачує за електричну енергію спожиту мешканцями будинку по АДРЕСА_3 , які згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області від 12.07.2013року № 11-04-02357, передані на баланс ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1», за показами загально будинкового приладу обліку, тобто електрична енергію продається юридичною особою-постачальником електричної енергії іншій юридичній особі населеному пункту - ЖЕД ВАТ «ХЗБМ №1».

Отже, ЖЕД ВАТ «ХЗБМ №1» є населеним пунктом в розумінні ПКЕЕ..

Відповідно до п. 2.1.1. Порядку застосування тарифів на електроенергію , затвердженого Постановою НКРЕ №498 від 23.04.2012року населенню, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, відпуск електричної енергії проводитися за тарифами для населення. Пунктом 1.6 Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених постановою НКРЕ №497ю від 23.04.2012року, які діяли до 31.03.2015року передбачено окремий тариф для населення, який розраховується з електропостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, крім гуртожитків, - 41.94копійки за 1кВт/год.

Постановою НКРЕКП №220 від 26.02.2015року встановлені тарифи для населення, який розраховується з електропостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, крім гуртожитків(п.1.6) відповідно за 1кВт/год: з 01.04.2015-31.08.2015 63коп; з 01.09.2015-29.02.2016 - 78,9коп.; з 01.03.2016-31.08.2016 99коп.; з 01.09.2016-28.02.2017 129коп.; з 01.03.2017року -168копійок(у т.ч. ПДВ)за 1кВт/год.

Отже, вимоги ОСОБА_1 стосовно зобов`язання ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» нараховувати йому оплату за спожиту електроенергію відповідно до тарифів населення не підлягають задоволенню, оскільки позивач не навів законодавчо обґрунтованих підстав встановлення саме для нього таких тарифів. Крім того, ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів незаконності встановлення та застосування тарифів, а вимоги щодо визнання незаконними дій ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» щодо нарахування оплати за електроенергію, як споживачу населеного пункту не підлягають задоволенню, як похідні.

Окрім того, згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії» було створено ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія», яке відповідно до постанови НКРЕКП №429 від 14.06.2018року отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. АТ «Херсонобленерго» видано ліцензію з розподілу електричної енергії, тобто відповідач є оператором системи з розподілу(ОСР), припинивши свою діяльність в частині постачання електричної енергії з січня 2018року.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів 9560,91грн. матеріальної та 180 273,00грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають, як такі, що не підтвердженні належними доказами. Позивач взагалі не обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди та не надає на підтвердження жодного доказу. Не надано позивачем також жодного доказу на підтвердження моральної шкоди, довідок з лікарні відносно погіршення стану здоров`я, не надано підтвердження зміни звичного ритму життя,

Крім того, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

В даному випадку відсутня вина відповідачів з огляду на викладене вище нарахування ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» оплати за спожиту електроенергію ОСОБА_1 здійснюється відповідно до вимог законодавства України.

Ухвалою суду від 12.11.2018року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ «ЕК «Херсонобленерго».

Ухвалою суду від 14.02.2019року прийнято до розгляду цивільну справу ОСОБА_1 до ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1», АТ «ЕК «Херсонобленерго» про захист прав споживачів.

В судовому засідання ОСОБА_1 наполягав на задоволенні його позовних вимог та відшкодування моральної шкоди, з підстав зазначених у позові.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала і просила задовольнити з підстав, зазначених у позові, в тому числі, з урахуванням збільшених позовних вимог.

Представники відповідачів ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» Кириченко Л.В. та АТ «Херсонобленерго» Кізім Т.О. просили відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріалами справи та надані докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносин.

Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно статуту, ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» є балансоутримувачем і надає мешканцям зазначеного будинку послуг з утримання будинку і прибудинкової території та послуг з електропостачання.

Чинним рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23.02.2017року, ухваленим у справі №666/652/15-у за позовом ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з електропостачання, утримання будинку та прибудинкової території та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» про захист прав споживачів, встановлено, що між ВАТ «ЕК «Херсонобленерго» (постачальник) та ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» (споживач) 28.01.2005року, з урахуванням додаткової угоди від 15.12.2009року укладено договір про постачання електричної енергії.

За умовами даного договору постачання постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановки споживача з дозволеною потужністю 50,00кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої)електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 7.1 вказаного договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачем, приєднаним до електричних мереж споживача здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. Пунктом 1.6 Тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених постановою НКРЕ 23.04.2012року №497, передбачено окремий тариф для населення, який розраховується з енергопостачальною компанією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, крім гуртожитків. Відповідно до додатку №5 до договору від 28.01.2005року до об`єктів споживача ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» входять житлові будинку АДРЕСА_1 , 191, 193, 195(а.с.13-17,19-21 т.1).

Отже, предметом розгляду цивільної справи №666/652/15-ц було стягнення заборгованості за надані послуги, у тому числі з електропостачання, і судом не досліджувалися, і не з`ясовувалися обставини чи є ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» «населеним пунктом», відповідно до терміну, визначеного пунктом 1.2 Правил користування електричної енергією, затверджених постановою №28 від 31.07.1996року НКРЕ та не надавалася оцінка договорам, укладеним між ВАТ «ЕК «Херсонобленерго» (постачальник) та ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» (споживач) 28.01.2005року та додаткової угоди від 15.12.2009року.

За таких обставин, суд вважає доводи відповідачів про те, що судовим рішенням було підтверджено, що ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» є «населеним пунктом», позбавленими правового обґрунтування.

Разом із тим, суд погоджується із доводами позивача в частини визнання, що ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» не є «населеним пунктом» у визначенні п.1.2. Розділу 1 «Правил користування електричною енергією», затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996року №28 , з таких підстав.

Відповідно до пункту 1.2. Правил користування електричної енергією, затверджених постановою №28 від 31.07.1996 року Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 року №910(чинної на час виникнення спірних правовідносин) населений пункт це юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту.

Згідно наказу №1 від 01.01.2014року ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» «Про перелік та вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території» введено в дію з 01.01.2014року в перелік послуг та тарифів для квартиронаймачів, зокрема, постачання електроенергії для місць загального користування(а.с.32 т.1).

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачами, що ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» є балансоутримувачем житлових будинків, у тому числі АДРЕСА_1 .

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ЙV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно із листом Регіонального відділення Фонду державного майна, України від 12.07.2013року за № 11-04-02357, на який посилаються відповідачі вбачається, що на баланс ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» не передавалася електроустановка, яка визначена відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику»( чинного на час виникнення спірних правовідносин), як комплекс взаємопов`язаних устаткування і споруд, що призначаються для виробництва або перетворення, передачі, розподілу чи споживання електричної енергії.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання, що ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» не є «населеним пунктом» в розумінні п. 1.2 Правил користування електричної енергією, затверджених постановою №28 НКРЕ від 31.07.1996року, в редакції на час, виникнення спірних правовідносин.

При цьому, позовні вимоги в частині того, що позивач не є споживачем «населеного пункту» та не відноситься до категорії населення «об`єднаного шляхом створення юридичної особи» задоволенню не підлягають, оскільки захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріального правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Судова юрисдикція поширюється не загалом на всі суспільні відносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини. У свою чергу, неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах, а заявлені позивачем вимоги, не ґрунтуються на конкретних правовідносинах, які потребують захисту і, як наслідок відновлення порушеного права.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання незаконними дій ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» щодо нарахування йому оплати за спожиту електроенергію, як споживачу населеного пункту та зобов`язання ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» нараховувати оплату відповідно до тарифів для населення задоволенню не підлягають, оскільки позивач не обґрунтував свої вимоги в цій частині, враховуючи те, що в ході розгляду справи №666/652/15-ц, судом не встановлено незаконності встановлених тарифів.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що укладений між ВАТ «ЕК «Херсонобленерго» та ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» 28.01.2005 року за №3441 договір про постачання електричної енергії та додаткова угоди до нього від 15.12.2009року є чинним і недійсним не визнавався.

Частиною третьої статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин справи, які мають істотне значення.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (ст.ст. 23, 1167 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним, як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Із матеріалів справи вбачається, що негативні явища в житті позивач, пов`язує не з неправомірними діями відповідачів, а з його зверненнями до державних органів, підготовки та участі в судових засіданнях, а з 2017року з виконанням рішення суду тобто моральну шкоду, що повинна була з`ясовуватися при розглядом інших справ за його участю та з виконанням судових рішень в інших справах, при вирішенні, яких позивач мав право заявляти позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та доводити її обгрунтованність

За таких обставин, за відсутності належних доказів на підтвердження завдання моральної шкоди у даній справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги і в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 9560,91грн., оскільки жодних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат у визначеній ним сумі не надано і не обґрунтована необхідність їх у даній справі.

У відповідності до ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 1,3, 11, 15- 16, 23, 1167 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», керуючись ст.ст. 3-7, 9-13, 81, 141, 258-259, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати, що Житлово-експлуатаційна дільниця (Дочірнє підприємство) ВАТ «ХЗБМ №1» не є «населеним пунктом» у визначенні п. 1.2 Розділу 1 Правил користування електричної енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996року за №28.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко