ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/679/20 Справа № 2-3846/11 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «ПУМБ» у грудні 2010 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів виниклу заборгованість за кредитним договором /а.с.3-7/.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ЗАТ «ПУМБ», найменування якого було змінено на ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_2 01 листопада 2006 року був укладений кредитний договір №5065132, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримала у кредит грошові кошти у сумі 500 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 01 листопада 2016 року. В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором 01 листопада 2006 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з кожним окремо, було укладено договори поруки, за умовами яких відповідачі поручились перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов`язань. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 17 листопада 2010 року складає 50 879, 70 доларів США та 96 609, 92 грн., яку просив стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2011 року позов банку задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість по кредитному договору № 5065132 від 01 листопада 2006 року, в розмірі 501 770, 06 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього - 503 590, 06 грн. /а.с.66-67/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього суми заборгованості, посилаючись на те, що його порука за кредитним договором припинена у зв`язку із пропуском строку пред`явлення вимоги /а.с.158-162/.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року залучено до участі у справі ТОВ АНСУ, як правонаступника ПАТ «ПУМБ» /а.с.211-212/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2006 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №5065132, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_2 отримала у кредит грошові кошти у сумі 500 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 01 листопада 2016 року /а. с. 14-16/.

Правонаступником ПАТ «ПУМБ» прав вимоги за вказаним кредитним договором є ТОВ АНСУ відповідно до договору відступлення права вимоги №1034/44 від 16 липня 2013 року /а. с. 184-203/.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року залучено до участі у справі ТОВ АНСУ, як правонаступника ПАТ «ПУМБ» /а.с.211-212/.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 01 листопада 2006 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 01 листопада 2006 року укладено договір поруки № 5065459, за умовами якого останній поручився перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов`язань /а. с. 19-22/.

Також в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 01 листопада 2006 року укладено договір поруки № 5069600, за умовами якого останній поручився перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов`язань /а. с. 23-26/.

У порушення умов договору ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 17 листопада 2010 року виникла заборгованість у сумі 50 879, 70 доларів США, що є еквівалентом 405 160, 14 грн., та 96 609, 92 грн., а саме: - заборгованість за кредитом 10 287,78 доларів США; заборгованість за нарахованими процентами 140,61 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом - 1 983,96 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками 38 467 , 35 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитом в період з 22 листопада 2009 року по 17 листопада 2010 року складає 1 682,53 гривень; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті процентів в період з 22 листопада 2009 року по 17 листопада 2010 року складає - 55 248,89 гривень; штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань -39 678,50 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що виникла заборгованість за кредитним договором підлягає також стягненню з поручителів у повному обсязі, оскільки вони є солідарними боржниками перед банком.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на час укладання договорів поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2008 року ПАТ «ПУМБ» направлено вимогу про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів ОСОБА_2 , в якій вимагав від позичальника виконати зобов'язання за кредитним договором та достроково повернути всю суму кредиту з нарахованими відсотками /а.с.33/. Дана вимога була отримана відповідачем 27 вересня 2008 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення /а.с.34/.

З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2008 року ПАТ «ПУМБ» направлено вимогу про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів ОСОБА_3 , в якій вимагав від поручителя виконати зобов'язання за кредитним договором та достроково повернути всю суму кредиту з нарахованими відсотками протягом 30 календарних днів /а.с.35/. Дана вимога була отримана відповідачем особисто, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення /а.с.36/.

Також 24 вересня 2008 року ПАТ «ПУМБ» направлено вимогу про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів ОСОБА_4 , в якій вимагав від поручителя виконати зобов'язання за кредитним договором та достроково повернути всю суму кредиту з нарахованими відсотками протягом 30 календарних днів /а.с.37/. Дана вимога була отримана відповідачем 04 жовтня 2008 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення /а.с.38/.

Відповідно до п.2.5.8 кредитного договору та п.1.3, 3.1, 3.2 договорів поруки банк має право вимагати від відповідачів дострокове повернення кредиту разом зі сплатою процентів за користування кредитом, у разі порушення умов кредитного договору.

Таким чином, унаслідок порушення боржником виконання зобов`язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати з позичальника та поручителів стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, реалізувавши своє право щодо дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом направлення досудової вимоги, банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й повинен був пред`явити позов до поручителів протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, то передбачений ч. 4 ст.559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі, з поручителів банк звернувся 20 грудня 2010 року, тобто з пропуском строку встановленого умовами договорів поруки, враховуючи виконання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виникла заборгованість за кредитним договором не підлягає стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки їх порука за спірним кредитним договором припиналась у зв`язку з пропуском строку встановленого законом.

Зазначені обставини не було враховано районним судом при ухваленні рішення по справі. Таким чином, рішення суду в частині стягнення заборгованості з поручителів підлягає скасування, з ухваленням нового про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно не врахування судом першої інстанції квитанції про сплату заборгованості позичальником у 2008 році, колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості його було здійснено банком з врахуванням здійснених платежів пл 14 жовтня 2010 року, тобто з врахування зазначених квитанцій.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині позовних вимог банку до поручителів з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову в задоволені позовних вимог. В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2011 року в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 скасувати.

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Л.О. Каратаєва

М.О. Макаров