Ухвала

06 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 454/2056/15-ц

провадження № 61-10789ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2020 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальне господарство Великомостівської міської ради», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення частини підвального приміщення; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальне господарство Великомостівської міської ради», про зобов`язання вчинити дії, утриматися від вчинення дій та відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальне господарство Великомостівської міської ради»

(далі - КП «ЖКГ Великомостівської міської ради»), про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення частини підвального приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка на АДРЕСА_1 , на якій знаходиться підземна будівля шириною 2 м, довжиною 6 м, яка на балансі КП «ЖКГ Великомостівської міської ради» не числиться і відомості щодо неї відсутні. Дана споруда спричиняє їй перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою. На її заяву міська рада відмовилася демонтувати зазначене підвальне приміщення. Крім того, вказаним підвальним приміщенням користується мешканка будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , проте, жодних технічних документів на нього не має.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати Виконавчий комітет Великомостівської міської ради усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частини підвального приміщення.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, третя особа - КП «ЖКГ Великомостівської міської ради», про зобов`язання вчинити дії, утриматися від вчинення дій та відшкодування матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 . На прибудинковій території цього будинку, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 , розмішене підвальне приміщення, частина якого знаходиться на території ділянки останньої. Цей підвал використовується сім`єю ОСОБА_2 з 1977 року, іншого підвалу на території будинку немає. Крім того, дане підвальне приміщення колись перебувало на балансі Великомостівського міського комунального господарства та існувало ще до відведення під забудову земельної ділянки, яка на даний час належить ОСОБА_1 . Разом з тим, ОСОБА_3 , якому на той час виділялася земельна ділянка, зобов`язався не руйнувати спірний підвал. Також ОСОБА_2 зазначала, що демонтаж спірного підвального приміщення призведе до зміщення ґрунтів та руйнування будинку, в якому вона проживає.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_2 просила суд зобов`язати

ОСОБА_1 утриматися від дій, спрямованих на демонтаж спірного підвального приміщення, та відновити верхнє ґрунтове перекриття цього приміщення; зобов`язати Виконавчий комітет Великомостівської міськради виконати всі дії для взяття спірного підвального приміщення на облік.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2020 року (у складі судді Адамовича М. Я.) у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 утриматися від будь-яких безпосередніх або опосередкованих дій, спрямованих на знесення, демонтаж або інше пошкодження підвального приміщення, належного до житлового будинку АДРЕСА_1 , частина якого знаходиться на території земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 відшкодувати в натурі шкоду, завдану нерухомому майну, а саме - підвальному приміщенню, частина якого розташована на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , шляхом відновлення верхнього ґрунтового перекриття вказаної частини підвального приміщення.

Зобов`язано Виконавчий комітет Великомостівської міської ради вчинити всі дії, необхідні для взяття на облік фактично існуючого підвалу, який належить до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 червня 2020 року

(у складі колегії суддів: Цяцяка Р.П., Крайник Н. П., Шеремети Н. О.) рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня

2020 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 відшкодувати в натурі шкоду, завдану нерухомому майну, а саме - підвальному приміщенню, частина якого розташована на земельній ділянці на АДРЕСА_1 , шляхом відновлення верхнього ґрунтового перекриття вказаної частини підвального приміщення, скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , задовольнити повністю, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій даній справі за вказанами позовами є вимоги про зобов`язання вчинити дії, а саме: усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення частини підвального приміщення,

а також утримання від вчинення дій.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа є незначної складності, тому є малозначною відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, ОСОБА_2 , третя

особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальне господарство Великомостівської міської ради», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення частини підвального приміщення;

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальне господарство Великомостівської міської ради»,

про зобов`язання вчинити дії, утриматися від вчинення дій та відшкодування матеріальної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко