Справа № 286/2020/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, площею 0,9835 га, кадастровий номер :19:000:0242, та площею 0,7812 га, кадастровий номер :16:000:0541, які належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ № 004119, виданим 05.11.2002 року на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації № 303 від 25.10.2002 року, мотивуючи тим, що остання була її матір`ю та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права, зокрема на спірні земельні ділянки; позивач є спадкоємцем за законом першої черги; проте нотаріус законною постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки правовстановлюючі документи на належні спадкодавцю земельні ділянки видані після її смерті, відтак позивач не в змозі нотаріально оформити належну їй спадщину, тому просить позов задоволити та визнати за нею право власності на спірне спадкове майно.

Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому висловився, що проти задоволення позову не заперечує, що розцінюється судом, як визнання позову.

Судом перевірено наявність у представника відповідача за довіреністю повноваження на визнання позову. Визнання позову відповідачем у цій справі не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, у задоволення клопотання сторін, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Тому, перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права, зокрема на спірні земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, площею 0,9835 га, кадастровий номер :19:000:0242, та площею 0,7812 га, кадастровий номер :16:000:0541, що стверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ № 004119, виданого 05.11.2002 року на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації № 303 від 25.10.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1056.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року; щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.529 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року позивач, будучи дочкою померлого спадкодавця, є спадкоємцем як за законом першої черги.

Як випливає із змісту ст.548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття (яким є день смерті спадкодавця) лише в тому разі, якщо вона прийнята спадкоємцем.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін.

Як повідомили Овруцька ДНК листом від 17.07.2020 року № 1196/01-16 та приватний нотаріус Овруцького районного нотаріального округу Кушнерчук О.М. листом від 17.07.2020 року № 235/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про відмову у її прийнятті до нотаріуса не зверталися.

До дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в с.Гаєвичі Овруцького району Житомирської області, одна, що стверджується копією довідки Покалівського старостинського округу № 12 Овруцької міської ради Житомирської області № 689 від 04.06.2020 року. Проте оскільки державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, який посвідчує речове право спадкодавця на спірні земельні ділянки, а також приватизаційний майновий сертифікат, належний спадкодавцю, з часу смерті останнього знаходяться на руках у позивача, яка є спадкоємцем, то суд вважає, що позивач прийняла спадщину фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області Кулініч О.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2020 року за № 137/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після померлої матері у зв`язку з тим, що нею пред`явлено правовстановлюючі документи на спадкове майно, які видані не за життя, а після смерті спадкодавця.

Згідно з Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14.04.2020 року, щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :19:000:0242, :16:000:0541 відомості про права власності, іпотеки, обтяження відсутні. Відтак, право власності на земельні ділянки не зареєстровано. Чинним законодавством України передбачено можливість реєстрації прав на підставі документів, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно лише за життя.

Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Згідно з ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Тобто, до складу спадщини ввійшли також права спадкодавця на земельні ділянки, правовстановлюючий документ щодо яких був виданий після смерті спадкодавця, що перешкоджає позивачу оформити спадщину та порушує її законні права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірне спадкове майно.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 200, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5) п.15) п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Суддя: В. І. Вачко