Провадження № 2/761/1370/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Борисенко Д.О.

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в залі судових засідань цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на публічних торгах, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на публічних торгах.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 190000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" було укладено договір іпотеки № 62504 від 31.08.2007 року. Згідно п.п. 1 вказаного договору іпотеки ОСОБА_3 передав в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 62.4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 08.12.2011 року право вимоги за кредитним договором та договорами, що його забезпечують відступлено на користь АТ "Дельта Банк" згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року. 25 грудня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про розірвання договору іпотеки №62504, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П. та зареєстровано в реєстрі за №10692. 30.12.2014 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування предмет іпотеки було подаровано матері ОСОБА_6 . Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 року та розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На виконання постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано банківську ліцензію ПАТ «Дельта Банк» та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Рішенням комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями від 25.09.2015 р., призначеної наказом №67 від 11.03.2015 року, затверджено результати перевірки, якою виявлено наступні правочини (договори), що є нікчемними згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб : договір про відступлення права вимоги від 29.01.2015 р., укладений з ТОВ «ФК «Сіагал»; договір від 25.12.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. за реєстровим №10692 про розірвання договору іпотеки №62504, укладеного з ОСОБА_3 та посвідченого 31.08.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л. М. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року (справа №904/6352/16) визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 29.01.2015 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Сіагал». Застосовано до відносин сторін наслідки недійсності договору. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2019 року, позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) до ОСОБА_3 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ), третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, визнання стороною договору, скасування державної реєстрації припинення обтяжень - задоволено. Визнано недійсним, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_3 договір про розірвання договору іпотеки №62504 від 25.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №10692.Застосовано до відносин сторін наслідки недійсності договору про розірвання договору іпотеки №62504 від 25.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №10692 шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стороною (іпотекодержателем) за договором іпотеки №62504 від 31.08.2007 року. Скасовано державну реєстрацію припинення обтяжень від 25.12.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за договором іпотеки №62504 від 25.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. та зареєстрований в реєстрі за №10692, а саме: записів про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою, записів про припинення обтяження нерухомого майна забороною відчуження щодо трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак 05.02.2019 року предмет іпотеки було відчужено ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 не зважаючи на те, що ОСОБА_6 достовірно знала про вищевказане рішення суду. Таким чином, з урахуванням судових рішень договір іпотеки №62504 від 31.08.2007 року є дійсним. Невиконані грошові зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором позивач вважає за необхідне задовольнити за рахунок вартості предмета іпотеки, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 27.01.2020 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення судових витрат.

Клопотання мотивоване тим, що майновий стан позивача може ускладнити виконання рішення суду про відшкодування судових витрат, оскільки згідно наявної у відповідача інформації ПАТ «Дельта Банк» визнано неплатоспроможним та відкликано у нього банківську ліцензію.

Посилаючись на викладене відповідач просив суд вжити заходи забезпечення витрат відповідача на професійну правничу допомогу та зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суму судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 55000,00 грн.

В підготовчому судовому засіданні 27.01.2020 року представник позивача просила суд відмовити у задоволенні клопотання. При цьому зазначала, що у банку достатньо коштів для оплати судового збору та інших судових витрат.

Відповідач та третя особа ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили суд про його задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_3 підтримав клопотання.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат). Як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу). Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо: позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові. Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові. Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Дослідивши надані відповідачем докази, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не було доведено того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Окрім того, безумовних підстав для застосування забезпечення судових витрат, які передбачені ч. 4 ст. 135 ЦПК України судом не встановлено, оскільки достатніх даних про те, що позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові, матеріали справи не містять.

Саме по собі перебування позивача в стані ліквідації не свідчить про відсутність у нього коштів для сплати судових витрат на правничу допомогу, в тому числі і на тій підставі, що за подання позову до суду банком було сплачено 15910,50 грн. судового збору.

Також відповідачем не було наданого суду жодного документального обґрунтування витрат на правничу допомогу, тоді як попередній розрахунок судових витрат, що було додано до клопотання, підписаний самим ОСОБА_2 без підтвердження розміру витрат з боку особи, яка надає таку професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 135, 259, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача про забезпечення судових витрат по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації на публічних торгах, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст ухвали суду складено: 03.02.2020 року.